ADATOK ÉSZAKMAGYARORSZÁQ MOHAFLÓRÁJÁHOZ 89 



nél könnyebb, vagy vele egy fajsúlyú, szilárd szervetlen anyagok 

 azonban tovább lebegnek, vagy felszállnak bizonyos magasságig 

 s a csapadékkal ismét a földre jutnak. A földre azonban már 

 oldott állapotban érkeznek s igy a növényeknek módjukban van 

 €zeket mint ásványi anyagot direkte oldatban felvenni. Ugyanis 

 az az esőcsepp, mely a levegőben lebegő porszemet burkoló 

 páralecsapodásból keletkezett, a porszemet feloldja. Az eső- 

 csepp a földre érvén nem tiszta víz, hanem híg oldat, meiy 

 a levegőben lebegő szervetlen anyag alkotóelemein kívül a 

 levegő gázelemeit is tartalmazza. A levegőből a növény testére 

 leülepedett szervetlen anyagok szintén a mohanövény táplálékát 

 alkotják, melyeket magán a növényen szénsavas tartalmánál 

 fogva a csapadék old fel. Ez úton jutnak a mohák ásványi 

 táplálékuk túlnyomó részéhez, mennyiben ezen leülepedett por 

 sokszor aránylag tekintélyes mennyiségben lepi el a gyepeket. 

 A csapadék, melyet a mohagyepek alkalmas berendezéseikkel 

 hosszú időre képesek lekötni, az ásványi anyagokat állandóan 

 oldja és így teszi ezeket a növény táplálkozására alkalmassá. Az 

 így szerzett táplálékot a mohák egész testükkel vehetik fel, mert 

 a mohanövény valamennyi sejtfala — a tok felületét kivéve — 

 megvastagodásának nagyságához mérten képes nedvesség átbo- 

 csátására. A nedvesség túlnyomó része azonban mégis a levelek 

 útján jut a raohanövényhez és azért elsősorban ezeket kell 

 tekinteni a mohák vízfelvevő életmüszereinek. Már Oltmanns^ 

 kimutatta és V a i z e y ^ kísérletei is megerősítik, hogy a nedves- 

 séget a levelek veszik fel és juttatják a szárhoz, a szár tengely- 

 nyalábja nem képes a rendes vízszükségletet fedezni, miként ezt 

 Haberlandt^ mondja. 



Hogy a mohák táplálékuk szervetlen részét a levegőből 

 szerezhetik, ezt War ming* is jelzi, midőn érinti, hogy a szikla- 

 növények — így a mohák is — ásványi táplálékuk nagy részét 

 a csapadékból s a széltől rájuk rakott poranyagból veszik. Egy 

 másik kijelentésével azonban Warming, — midőn azt mondja, 

 hogy a mohák bontják és porlasztják a sziklákat — azon nézet- 

 nek is ad kifejezést, mely szerint a mohák rhizoidái hasonló 

 élettani funkczió végzésére volnának hivatva, mint a magasabb 

 rendű növények gyökerei. Pfeffer^ szintén ez utóbbi értelem- 

 ben nyilatkozik a rhizoidák élettani működéséről. 



^ Oltmanns: Ueber d. Wasserbewegung in d. Moospflanze. Cohn 

 Beitr. zur Biologie der Píi. Bd. IV. Breslau 1884. és Ziir Frage nach d. 

 Wasserleitung im Laubmoosstammchen. Ber. d. deutsch. bot. Gesellsch. 1885. 



- J. Vaizey: Ou the absorpt. of water and its relation etc. 

 Annals of Botany 1887. 



^ Haberlandt: Beitráge zur Anat. u. Physiol. d. Laubmoose. Ber- 

 lin, 1886. — Ueber die physiol. Funct. d. Centralstr. im Laubmoosst. Ber. 

 der d. bot. Gesellsch. 1883. és Ueber Wasserleitung im Laubmoosstammchen. 

 U. 0. 1884. 



* Warming: 1. c. p. 225. 



* Pfeffer: Pflanzenphysiologie 2. Afl. Bd. 1. p. 141. 1897. 



8* 



