90 SZURÁK JÁNOS 



Ezzel a felfogással újabban az a nézet áll szemben, hogy 

 a rhizoidák a mohák túlnyomó részénél elsősorban rögzítő szer- 

 vek, a nedvességfelvételben csak alárendelt szerepük van. Ezt 

 hangsúlyozza H. Paul/ ki Detmer^ állítására és saját vizs- 

 gálataira s megfigyeléseire támaszkodva kétségbe vonja a lom- 

 bosmohák rhizoidjainak a talajból való táplálékfölvevő képessé- 

 gét. Hozzáfűzi azonban, hogy ennek igazolására s a kérdés vég- 

 leges eldöntéséhez még kísérletek szükségesek. Paul ezzel egy 

 új irányt, új felfogást képvisel, mely elegendő kísérlet hiányában 

 eddig nem általánosítható, de a másik felfogással sem tehető az, 

 vagy legalább addig nem, míg világosan ki nem lesz mutatható, 

 hogy a rhizoidák, miként a magasabb rendű növények gyökerei- 

 savat, vagy savanyú sót választanak ki s ezzel vegyileg bontják 

 a szervetlen anyagokat s ilyformán képesek oldott ásványi 

 anyagot a növénynek szállítani. Ez utóbbinak ellenkezőjére van 

 példa, így Paul említi a nevezett helyen, hogy Schistidium 

 apocarpum meszén élő gyepjei aljazatukon vegyi bontást nem 

 tüntettek fel; ezt én is megerősíthetem, mennyiben ugyanitt vegyi 

 bontást szintén nem észleltem. 



Félreértés kikerülése végett megjegyzem, hogy a mondot- 

 takban nincs kétségbe vonva a mohák alsóbbrangú fajainak, 

 különösen a telepalakúaknak az a képessége, hogy ezek testük 

 egész felületével a talajból nem vehetik fel a nedvességgel a 

 táplálékot ; továbbá nincs az mondva, hogy ezeknél a talajned- 

 vesség nem jön tekintetbe a légköri nedvesség mellett. A talaj- 

 nedvesség párolgás folytán azon moháknál is tekintetbe jön, 

 melyek ezt közvetlenül meg sem szerezhetik, pl. legtöbb epifitá- 

 nál. Ezek a talajból felszálló párát, éppen úgy, mint a csekély 

 légköri nedvességet is, hasznukra fordíthatják, mert pl. a lombos 

 moháknál a levél középerének rövidebb vagy hosszabb árba kifutó 

 része nagyon higroszkopikus. A rhizoidák fiatal korban szintén 

 felvehetnek nedvességet, de mivel az csak igen rövid ideig tart, 

 azért nem képesek a mohanövénynek elegendő vizet szolgáltatni 

 és ezért a mohák túlnyomó többségénél nem tekinthetők első- 

 sorban vízfelvevő műszerül. 



A nedvesség nagy fontosságát jellemzi az a hatás, mely a 

 mohavegetáczió kialakulásában és eloszlásában jut érvényre. 

 L e s k e : ^ Die Moosvereine im Gebiete der Flóra von Berlin 

 ez. dolgozatában Graebner^ után nagy súlyt fektet a talajban 

 lévő és táplálékul szolgáló sók mennyiségére, e szerint csopor- 

 tosítja is a mohákat különböző formácziókba. Én ettől eltéröleg 

 a táplálkozás módja szerint két nagy csoportra tagolom : 



^ H. Paul: Beitrage zur Biologie d. Laubmoosrhizoiden ; E u g 1 e r. 

 Bot. Jahrbücher, Bd. 32. 1903. p. 231. 



- D e t m e r : Das Pflanzenphysiologische Prakticum p. 133. 1888. 



' Verhandlungen d. Bot. Ver. d. Prov. Brandenbg. 1900. 42. p. 75. 



* Ueber die Bildung nat. Vegetationsform. im norddeutsch. Flachlande. 

 (Archiv d. Brandenburgia IV. 1898. és Naturwiss. Wooheaschrift 1898. XIII.) 



