94 SZURÁK JÁNOS 



tetőkön és az ereszek csatornáiban külön liáztetö-vegetácziót alkot- 

 nak ; vezetőszerepe van itt a Tortula ruralis-nak, mely ezen 

 helyeken különösen tömegvegetácziót alkot. Itt találjuk a Cerato- 

 don purpur eus, Dicranum scoparium, Bryum argenteum, ritkáb- 

 ban a Orimmia pidvinata^ Stereodon cupressiformis-t. 



A falak növényzetére tipikus a Tortula muralis, megtalál- 

 ható itt ezenkívül Barbula unguiculata, Schistidium apocarpum^ 

 Orimmia pulvinata, Orthotrichum diaphanumEurhynchium Stokesii, 

 Amblystegium serpens. 



Az árnyékos helyek lakói erdők szélén, bokros, fás helyeken 

 tenyésznek. Bár rajtuk megtalálhatók a xerofita típus jellemző 

 vonásai, telivér xerofitáknak még sem tekinthetők. Nagy részük 

 napos helyeken is él, legtöbb esetben azonban árnyékos helye- 

 ken találtam őket. Ide tartozik a Metzgeria pubescens és furcata, 

 Scapania aequiloba^ Bellincinia platyphylla, Ditrichum flexicaule, 

 Dicranum longifolium, Weisia viridula, Bryum capillare^ Poly- 

 trichum formosum és P. decipiens, Heterocladium squarrosulum, 

 Thuidium abietinum, Plagiothecium silvaticum, Hypnum Schre- 

 beri, Hylocomium splendens ; szórványosan előfordul a Dicranum 

 scoparium^ Campylopus subidatus, Funaria hygrometrica, Rhodo- 

 bryum roseum. 



Mesophyta. — Különböző helyeken és talajon élnek. Ügy 

 napos, mint árnyékos helyek lakói ; nedves szántóföldeken, réte- 

 ken, dűlő utakon, mesgyéken tenyésznek ; a homokos-agyagos, 

 humuszos talaj és a különböző erdők, egyaránt alkalmasak letele- 

 pedésükhöz. E helyek flórája már változatosabb az előzőnél ; a 

 kedvezőbb környezet előnyös föltételei az előzőknél kevésbbé 

 ellenálló és szívós fajoknak nyújt biztos megélhetési helyet. Meg- 

 jelenésükben nagy változatosságot tüntetnek fel : hol összefüggő 

 terjedelmes gyepeket alakítanak, hol meg laza szűkebb körű 

 egyesületekben élnek. Életföltételekben válogatósabbak az elő- 

 zőknél, amennyiben egyesek határozottan a lombos erdőket ked- 

 velik, mások pedig a tűlevelű erdőkben ütnek szivesebben tanyát. 

 Azonfelül egyrészük ragaszkodik a homokos-köves talajhoz, más 

 részük pedig a humuszos-agyagosaljazat vendége. Ezek között éles 

 határok nem vonhatók, mert különböző vidék és változó külső 

 viszonyok szerint sokszor eltéréseket találunk. Nincsenek annyira 

 kitéve az időjárás változásának, mint a xeroíiták és azért életük 

 fentartásához a xerofiták berendezéseire nem is szorulnak rá. 

 Úgy a xerofita, mint a hidrofita típushoz hajló átmeneti fajok 

 sűrűn jelennek meg; minek eredő oka a külső elütő, vagy 

 megváltozott viszonyokban, továbbá egyes fajoknak a külső 

 körülményekhez való nagy alkalmazkodó képességében keresendő, 

 így nem ritka jelenség a JRiccia fluitans kétféle alakja. 



A Biccia fluitans vízben tenyésző gyepjei rhizoidákat nem 

 fejlesztenek, hasi pikkelyek rajtuk nem fejlődnek, nem is oly 

 erőteljesek, mint a nedves talajon élő testvérei, melyek az előbbiek- 

 kel ellentétben rhizoidákkal és ivarszervekkel vannak ellátva. 



