EGY RITKA EUPHORBIA-PAJUNKRÓL IIT 



vidékén, tekintélyes, hosszúra nyúló löszdombok vannak ; a mély 

 alluviális síkságtól jövet ezeken a löszdombokon kell átmennünk, 

 mielőtt a homokra jutunk. Az említett vidéken lösz és homok 

 hosszú, hol keskenyebb, hol szélesebb sávokban találkozik és 

 keveredik egymással, és sokszor a lösztalajt fölül vékony homok- 

 réteg födi. Ezen a helyen találkozik a két Euphorbia-fgij is, még 

 pedig a mély rónáról jövet — a hol sok az E. cyparissias — 

 a löszpartokon az E. glareosa szebbnél-szebb, némely esetben 

 2 — 3 ujjnyi vastag rhizomával bíró példányait gyüjthetjük; csak- 

 hamar az E. gerardiana is hozzá vegyül s a homok felé tartva^ 

 ez az utóbbi faj mind sűrűbben fordul elő, az E. glareosa pedig 

 lassan-lassan elmarad, míg végre a futóhomokon ennek már 

 nyomát sem találjuk s csak az E. gerardiana uralkodik. Hasonló- 

 körülmények között, de mészkő- és homokkő határán, találkozik 

 a két faj a Balaton veszprémi partjain, pl. Balaton-Füred kör- 

 nyékén és a pilisi hegység több pontján, így pl. a Nagy-Kevé- 

 lyen, annak alacsonyabb nyergein s keleti oldalain. 



A két fajnak ez a találkozása phylogenetikailag igen neve- 

 zetes, mert azokon a találkozási helyeken hybridjük támadt, 

 még pedig mint alapos okom van feltételezni, az egymástól távol 

 eső helyeken — a ddiblati homokvidéken, a Balaton vidékén s 

 a Nagy-Kevélyen — külön-külön önállóan s egymástól függet- 

 lenül. Az Alföld száraz legelőin s az alföldszéli hegyeken elő- 

 forduló idetartozó Euphorbiákat már évek óta szemmel tartom. 

 A két s/óban forgó fajt — túlzás nélkül mondhatom — száz. 

 helyen követtem figyelemmel, de hybridjüket másutt nem talál- 

 tam, csak a két faj találkozási helyein. 



Az illető hybridröl az irodalom tudtommal kétszer emléke- 

 zik meg. Az egyik adat Borbás-tól ered. B orbás „A magyar 

 homokpiiszták növényvilága meg a homokkötés" (Budapest 1886) 

 ez. műben a növényt leírja s névvel el is látja : E. angustifrons- 

 nak nevezi el. A másik adat K ern er-től származik („Die Vege- 

 tationsverhaltnisse etc." Ö. B. Z. 1876, p. 27). Kerner a 

 növényt csak egyetlen egy száraz példányban bírta s azért egész 

 bizonyossággal nem mert róla nyilatkozni, de soraiból következ- 

 tetve igen valószínű, hogy ugyanez a növény volt kezében, t. i. 

 az E. angustifrons B o r b., hogy már ő neki is az E. glareosa 

 és E. gerardiana együttes előfordulásáról tudomása volt s hogy 

 ő a kettő között hybridet sejtett. B o r b á s pedig egyenesen 

 kimondja, hogy a tőle E. angustifrons-n&k elnevezett fajt az E. 

 gerardiana és E. „pannonica"" {= E. glareosa) hybridjének tartja ;. 

 megemlíti azt is, hogy a kérdéses növényt a két szülő között, 

 „Grebenacz körül a homok szélében" (tehát a lösz és homok 

 határán) találta. 



Magam a deliblati homok említett pontjain, valamint a Bala- 

 ton partjain ismételten láttam s be is gyűjtöttem a növényt, de- 

 érett termés hiányában határozott szisztematikai véleményt nem 

 mertem róla mondani. Végül a Nagy-Kevélyen az 1907. nyár 



