120 BERNÁTSKY JENŐ 



födik egymást s a másod vagy harmadrendű ágak legalább 

 részben szabadon láthatók. 



A virágban nincs olyan feltűnő különbség a három faj 

 között, de a termésben ismét van. Az E. glareosa termése nem- 

 csak jóval nagyobb, mint az E. gerardiana-é, hanem alakra 

 nézve is különbözik tőle, mert meglehetősen sima göiiibalakú, 

 nolott utóbbinak termése a három varrat mentén csatornaszerűeii 

 be van vágva. Megjegyzendő még, hogy az E. gerardiana ter- 

 mése határozottan kopasznak látszik, a másik faj termése pedig 

 jól észrevehetően szőrös ; igaz hogy a szőrözet idős korban 

 esetleg lekopik, de rendes körülmények között a szőrözet köny- 

 nyen észrevehető. Az E. angustifrons termése nagyság és alak 

 tekintetében a kettő között áll. Borbás (1. c.) a fiatal termést 

 kopasznak állítja. Erre nézve megemlítem, hogy az E. angusti- 

 frons termését egyáltalán ritkán lelni, úgylátszik nehezen fejlő- 

 dik ki. Egy esetben azonban jól kifejlett termést leltem rajta 

 (a Nagy-Kevélyen) s ezt szőrösnek találtam ; lehet, hogy a sző- 

 rözet ép oly könnyen vagy még könnyebben kopik le róla. mint 

 aí E. glareosa terméséről. 



A három faj szárának anatómiai szerkezetéről csak egészen 

 röviden említem meg, hogy ebben a tekintetben az E. angustifrons 

 ismét a két másik faj között áll. A szár keresztmetszeti képén az 

 edénynyalábok meglehetős szabályos körben (E. gerardiana), vagy 

 igen szakgatottan, erősen hullámos körvonal mentén álló csopor- 

 tokban {E. glareosa), vagy végül kevésbbé szakgatottan, kis mér- 

 tékben hullámos körvonalban vannak elhelyezve (E. angustifrons). 



Kiemelem, hogy az E. angustifrons — ép úgy mint min- 

 den más szisztematikai forma — nem egészen állandó, hanem 

 morfológiai jellemvonásaira nézve kissé ingadozik. Nevezetesen 

 találni némelykor olyan példányokat, a melyek a levél tekinte- 

 tében inkább az E. glareosa-hoz, a virágzat tekintetében pedig 

 inkább az E. gerardiana-hoz hajlanak ; másoknak levelei megfor- 

 dítva az E. gerardiana leveleihez hasonlóbbak — bár azoktól 

 mégis megkülönböztethetők — s ez esetben virágzatuk inkább 

 az E. glareosa-va. emlékeztet. 



Ha mindezeket figyelembe veszszük, valószínűnek kell tar- 

 tani azt, hogy az E. angustifrons hybridtermészetú. Jól tudom, 

 hogy hybridtermészete még nincs végérvényesen bebizonyítva. 

 Valamely növény hybridtermészetét tulajdonképen csak direkt 

 kísérlet útján lehet bizonyítani s erre a kertészet száz meg száz 

 példát nyújt. Ám a szabad természetben előforduló növényekre 

 nézve erre nincs mód s ha az előfordulási körülmények meg a 

 morphologiai s esetleg még az anatómiai szerkezet arra vall, 

 nem lehet komoly okunk az illető növény hybridtermészetében 

 kételkedni. Más kérdés, hogy a szóban forgó hybridet igazán 

 fajnak tekintsük-e s vájjon megérdemelte-e a fajnévvel való 

 ellátást. Mivelhogy már a neve megvan, semmiesetre — már 

 csak kegyeletből sem — kivánok rajta változtatni. 



