128 



RAPAICS RAYMUND 



Euráziában pedig honosak, és hogy viszont a Falmata szek- 

 czió meg Nyugatázsiába és Európába nem juthatott el. 

 Ugyancsak a jégkorszak szerepével sikerül a kiveszőben levő 

 rokonsági körök és a többi reliktumfaj elterjedését is megokol- 

 nunk. Ezek a fajok, mint alkalmazkodásra nem képes alakok, 

 legelőször indulnak meg délre ; a jégkorszak közben rokonságuk 

 többi tagja elvész, ők maguk pedig az északi extratrópusi flóra- 

 birodalom déli határán húzódnak meg ; a jégkorszak után újra 

 északabbra húzódnak s igy találjuk most őket a Himalájában, 

 egyik tagjukat pedig az Alleghany-hegységben. 



A mikor a jégkorszak maximumát elérte, a régi harmadkori 

 fejlődési középpont elvesztette elsőrendű jelentőségét a sisakvirá- 

 gok további fejlődésében és nem is nyerte azt vissza többé a 



Tabella I. 



c 



es S 

 es "CS 



<; 



I. Szubarktikus flóraterület . 



II. Középeurópai , 



III. Mediterraneus „ 



IV. Középázsiai „ 



V. Keletázsiai , 



Ví. Paeiíikus északamerikai flóra 

 terület 



VII. Atlantikiis északamerikai flóra 

 terület 



14 



14 



4 



28 

 14 



1 



o 

 10 



21 



5 



2 

 2 



1 

 17 



6 



12 

 12 



o 

 •J 



7 

 8 



1 



1 



jégkorszak után sem ; szerepét a középázsiai flórateriilet vette 

 át. E mellett az elsőrendű középpont mellett azonban még több 

 másodrendű középpont is keletkezett, a melyek nem a harmad- 

 kori sisakvirágflóra megőrzésével tűnnek ki, hanem fiatal, ende- 

 mikus fajokban való gazdagságukkal. Ilyen másodrendű közép- 

 pontok Keletázsia, Szibéria és Középeurópa. 



A középázsiai flóraterület, orográfiai és klimai viszonyai 

 következtében, a mennyiben ugyanis a sisakvirágok ezen a flóra- 

 területen egy a Hanhajt övező gyűrű mentén laknak, ennek a 

 flóraterületnek egyik kerülete sem válik ki a többi közül, amint 

 ezt a következő táblázat igazolja. 



