A SISAKVIRAGNEMZETSEG NÖVENYFÖLDRAJZA 



129 



Tabella II. 



o 



§ a 



S C8 



^ 2 



a N 



S -'- 



< 



eS 



C 



■55 



^3 

 C 



■is! 

 C 



•j: 



:c 



O 





I. Turkesztániai flóraterület 

 II. Nyugat-himalájai „ 



III. Közép- , „ 



IV. Kelet- 



V. Jünnani flóraterület . . 

 VI. Középkinai „ . . 



3 

 1 

 1 

 1 

 1 

 3 



A keletázsiai flóraterület egyrészt a szubarktikus, más- 

 részt pedig a középázsiai flórateriilethez csatlakozik ; sőt az 

 A. japonicum útján, a mely az A. maximum-Xóil szakad el, a 

 paczifikus északamerikai flóraterülettel is összefügg. Ennek a 

 flóraterületnek egyetlen sisakvirága, az .1. origonense ugyanis 

 szintén az A. maximiim-tól ered, s így az A. japonicum észak- 

 amerikai helyettesitö testvérfaja. Ez a hármas összefüggés élő 

 bizonyítéka annak, a mit a Palmata szubszekczió történetéről 

 fentebb mondottam. 



Az atlantikus északamerikai flóraterület újabbkori növény- 

 földrajzi jelentősége a sisakvirágok megoszlásában még nem 

 világítható meg a kellő bizonyossággal, mert az ott élő sisakvirág- 

 flóráról keveset tudunk. Annyi azonban kétségtelen, hogy a 

 sisakvirágflóra jelenlegi földrajzában alig van valami szerepe 

 egész Eszakamerikának.^ 



A szubarktikus flóraterület fiatal fajokban nagyon gazdag. 

 Ezek a fajok azonban a Szibériában lakó két törzsfajjal együtt 

 nagyobbára a jégkorszak után húzódtak oda vissza. 



Legfiatalabb fejlődési középpontja a sisakvirágoknak Európa. 

 Tizenöt sisakvirága közül kettő törzsfaj, tudniillik az A. anthora, 

 a mely ma a legnagyobb elterjedésü sisakvirágfaj, lévén Kínában, 

 Szibériában, a Kaukázusban, Középeurópában és a medite- 

 raneus flóraterületen egyaránt honos ; meg a kaukázusi A. orien- 

 tale, a melynek ma már csak a keletázsiai flóraterületen élnek 

 rokonai, a többi, tehát 13 faj, fiatal faj. A mint már dolgozatom 

 elején említettem, ezek az alakok ázsiai fajoknak a testvérei. 

 Az európai és az ázsiai alakkörök összefüggését a következő 

 táblázat mutatja. 



^ Annál nagyobb szerepe lehetett azonban a krétakorban a „nearkti- 

 kus" szárazulatnak, mert valószínű, hogy ez a földség volt az egész Banun- 

 culaceae család bölcsője. 



