170 



SIMONKAI L. 



A. oUusato W. K., quod ad Neapoliu, praecipue in „Süvis Sta- 

 biariim" [E. Levier exs !) etiam nascitur, diífert soluni: foliis 

 profundius lobatis, lobis qiiam in typico A. oUusato longioribus, 

 augustioribus, triangulari acutatis, Iconem vide: A. neajjolitanum 

 Ten. Flóra nap. 11. tab. 100; Dippel Lanbholzk. II. 210. 

 Habeo hanc formán neapolítanam etiam ex Istria, in declivita- 

 tibus „Monte-Maggiore" septentrionalibus, lectam]. 



var. bosniacum K. Maly in Dörfler Herb. norm. (1906) 

 189; Exs. Nr. 4614. (!) — [A. bosniacum K. Maly in Österr. bot. 

 Zeitschr. 1906 p. 95|. — Maly id. h. 189 szerint az A. obtusahim- 

 tól : „durch die kurze Behaarung der Jahrestriebe und Blatt- 

 stiele verschieden" ; a látott példányok szerint azonban nemcsak 

 idei hajtásainak és levélnyeleinek rövid szőrözete, hanem szőrös 

 végrügyei is jellenjzik. 



Maly Bosniából közli : „in cacumine Oolo Brdo montis Igman 

 900 — 1200 met. s. m." Kultiválva Budapest mellett a Margit- 

 szigeten gyűjtöttem egy hozzá hasonló példányt, a melynek 

 levéluyelei s'azok töve, a hol a különben meztelen hajtásból kinő- 

 nek, valamint végrügyei is bőven szőrösek. 



21. Acer hyrcanum Fis eh. et Mey. Index sem. hort 

 petrop. IV. (1837) 31. — Hyrcan juharfa. 



\A. intermedium Pancic Sumsko drve. i siblje u Srbiji 

 (1871) 19, 21; Petrovic Additamenta agri Nyssani 1885 

 46, 47; 8chneider Laubholzk. 1907 235. A. italum subsp. 

 hyrcanum var. serbicum Fax: Engl. Jahrb. VII. (1886) 

 227. — A. Í7itermedium Panc. apud Borbás: Természetrajzi 

 füzet. XIV. (1891) 73, cum icone in tab. IV, ex specimine enormi 

 delineato. Icon haec demonstrat, tam ob hasin foliorum fere 

 omnium aliquid cuneatam, quam ob ramuli et fructuum figura 

 enormi, formám teratologicam. — A. intermedium var. cordisectum 

 Borb. ifi. h. 73, — est A. hyrcani typus. — Icon A. hyrcani, 

 Dippel Laubholzk, II. 272 non demonstrat spéciéi typum, 

 sed formám A. hyrcani f. tomentellí Pax quaedam cultam, folio 

 enormiter longe petiolato.] 



Tipusos alakjaiban hazánkban sem vadon nem honos, sem 

 kultivált példányt nem láttam belőle. Eredeti lelőhelye Perzsia 

 északnyugati részén a Kaspi tenger mellékén emelkedő Talysch 

 hegység erdős-cserjés formáczióiban van (F i s c ii. et M e y. 1. c). 

 Az az Acer hyrcanum., a melynek példányát a Talysch hegy- 

 séggel szomszédos Armeniai-felföldröl exsiccatákban láttam, 

 teljesen megfelel Fischer et Meyer eredeti diagnózisának : 

 „A. foliis glabris, subtus glaucis ad axillas nervorum barbatis, 

 suborbiculatis, cordatis (rectius : plus-minus cordatis, — ex B o i s s 

 fl. or. I. 905) quinquelobis, lobis obovatis incisis dentatisque acu^ 

 tiusculis : corymbis fructiferis subsessilibus nutantibus ; pedicellis 

 glabris, fructibus glabris rotundatis, alis obovatis erecto-conni- 

 ventibus." Az A. hyrcanum ezen eredeti diagnózisával, valamint 

 azzal az említett Talysch-Yiáéki példányával, a megkülönböztet- 



