MAGYARORSZÁG ACER-EINEK FOGLALATA 175 



a magrejtő felett, annak ketté válási vonaláig nem szárny, hanem 

 csak vonal alakjában van kifejlődve; és mert a szárnyuk ere- 

 zete nem folytatódik kiemelkedetten a magrejtő felületén, hanem 

 annak szélén elmosódik. Terméskéinek e szerkezete s azok 

 aránylag szélesebb magrejtő része, teszik csak az Acer campestre- 

 hez hasonlóvá. Levele nem hasonlit semmiféle Acer campestre 

 leveléhez sem. 



Mivelhogy ekkori tudomásunk szerint az A. Loheli T e n. 

 csupán Nápoly mellékén otthonos, Boszniából eddig mint vadon 

 termőt nem ösmerjük : ezért nézetem szerint az Acer campestre 

 X Loheli M. hybridet, vagyis az Acer varhossanium (Mai y) 

 juhart, kultnr-hybridnek kell tartanunk. 



27. Acer laetum C. A. M e y. Verzeich. Kaukas. Pflanz. 

 (1831) 206. — Csinos juharfa. 



[A. laetum var. colchícum 2. viride (Hesse) Schwerin 

 Gartenfl. (1893) p. 459. — Icon : D i p p e 1 Laubholzk. II. 456, 

 217 ábra; Schneider Laubholzk. VII (1907) 224. 151. 

 ábra. h. i.] 



Őshazájában, Kolchisztól kezdve, a Kaukázus és Örmény- 

 felföld hegyi erdein át a perzsiai Elbrus-ig, mintegy 20 m. ma- 

 gasra megnövő fa. Nálunk is magas, terebélyes fává fejlődik, így 

 Budapesten és Selmeczbánya főiskolai arborétumában. Fényesen 

 zöld, meztelen, véknyas szövetű levéllemezei 5 — 7 hasábúak, 

 különben ép éllel és árhegybe kihegyezett hasábokkal. Válla- 

 melléki érzugai fehéren szakálkásak. Levelének válla szives, 

 ivformán elhajló ép válléllel. Levele vallanak e szabása különbözteti 

 meg szembeszökően az A. Loheli Ten. és az A. pictum Thunb. 

 levéllemezeinek alakjától. Mintegy 3'5 cm. hosszú terméskéinek 

 szárnya nem nyúlik be a magrejtő kettéválási vonaláig, mint áz 

 .-1. Loheli-é; magrejtő részük pedig nem hegyesedik ki a szárny 

 külső éle felé, — mint az A. pictum-é. Éghajlatunk alatt igen 

 jól tenyészvén, csinos szabású lombozata ajánlatossá teszi kér- 

 teink díszfájául. 



28. Acer campestre L. Spec. ed. 1. (1753) 1055. — Fodor 

 juharfa. 



[A. campestre Lumnitzer* Flóra posonien. 1791 457. 

 Diószegi et Fazekas Magyar füv. könyv (1807) 251.] 



Oshonossága elsősorban Középeurópát illeti; de nemcsak 

 Közép-, hanem délibb Európában is honos, — nálunk Dalmácziáig. 

 Linné id. h. szerint pedig „Habitat in Scania et australiori 

 Európa". Dombvidékeink tölgyes regióját jellemző, talajban nem 

 válogatós cserjefa. Színen és fonákon zöld levelei nem fényesek, 

 3 — 5 hasábúak, egyébként nagyon változó szabásúak, de átlag 

 véve mégis tomp)án hasáhosaJc, itt-ott kevés tompa foggal. Leve- 

 leinek és terméseinek meze is változó; mert egyes változatainak 

 levele is, termése is meztelen, más változatainak levele is, ter- 

 mése is bőven pelyhes. Igen jellemző reá terméskéjének lapos 

 koronghoz hasonló magrejtője s terméseinek egész szerkezete; de 



15* 



