MAGYARORSZÁG ACER-EINEK FOGLALATA 181 



nyen megmunkálható, lemezekre hasítható sséj), fehér, gyakran eres 

 fagesztjével is. Fontos faipari anyagul szolgál. Alföldi városaink 

 kertjeiben, fásításaiban, kultiválva is elég jól fejlődik. Az Acer 

 pseudoplatanus fajtái közül a Linné vélte típusos fajtával és 

 annak a Linné óta megkülönböztetett formáival foglalkozom 

 itt elsősorban ; délibb vidéki a tölgyes régiót jellemző fajtájával, 

 az Acer subohtusum (DC.)-mal, mint proles-sel, alább fogok fog- 

 lalkozni : noha az a jellemzés, a mely az A. pseudojjlatanus L. 

 típusos fajtáját illeti meg általánosságban, reá illik délibb faj- 

 tájára is. 



Az Entomophila szakaszba tartozó Acerek közt ez az egyet- 

 len őshonos fajunk, délibb fajtájával egyetemben, a melynek 

 billengekből összetett, hosszú és hengerded virágzata, lelógó fürt. 

 Pártás virágai aránylag kicsinyek, sárgás-zöldek. Levéllemezei 

 jókora nagyságúak, szabályszerint öthasábúak (háromhasábút 

 hazánkból nem láttam), meglehetősen vastag szövetűek. mintegy 

 félig bőrneműek, fonákukon halvány vagy fakószínvíek ; lemeze 

 hasábjai íompacsúcsúak, sohasem árhegyűek. Termései nagyok, 

 szárnyastul együtt nagyobbak még, mint az A. platayioides L. 

 termései is ; valamennyi őshonos Acer-fajaink termései közt a 

 legnagyobbak. Eg}^-egy terméskéje 45 — 60 mm. hosszú, 15 — 20mm. 

 széles szárnynyal. Megrejtője azonban csak félakkora széles, mint az 

 A. pilcLttt'noides lapos koronghoz hasonló magburka ; e 7nag rej- 

 tője tojásdadan degesz és szárnya pereme felé kicsúcsló. Linné 

 típusos A. pseudoplatanvs- a Helvetia és az akkori Ausztria hegy- 

 vidékein honos az eredeti diagnózis szerint, vagyis ., Habitat in 

 Helvetiae, Austriae montanis". Tehát hegyvidéki és nem domb- 

 vidéki növényfaj. Ez a hegyvidéki jávorfa lombja kifejlesztése 

 után kezd nálunk virítani úgy május első harmadában az Alföl- 

 dön, júniusban a hegyvidéken. Levéllemezei (átlag véve) hosz- 

 szabbak a szélességüknél ; három felső hasábjukat mély bemetszés 

 választja el egymástól : ezért legalább is középső hasábjuk jóval 

 hosszabb a szélességénél ; hasábjai ki vannak hegyezve, de tompa 

 csúcsban végződnek. E típusos A, pseudoplatanus-nak három for- 

 máját emelem ki: 



1. f. acuminatum T a u s c h. — Levéllemezének fonáka fiata- 

 lon pelyhes, később lekopaszodó ; terméskéi többé-kevésbbé 

 elálló szárnyúak. 



2. f. Ditrichii (0 r t m.) [A. pseudoplatanus v. subaljnnum 

 Beck 582.]. — Levele az előzőével egyező, terméskéi szárnyuk- 

 kal egymáshoz görbülnek. 



3. f. tomentosum T a u s c h. — Levéllemezei fonáka gyengén 

 szöszös, termései is pelyhesek. Mind a három forma hegyvidé- 

 keinken, kultúráinkban is közönséges. 



34/b. Acer subobtusum (DC.) Simk. 



[A. ps&iidoplatanus v. subobtusum DC. Prodr, I. (1824) 

 54. — A pseudaplatanus v. vitifoliiim T a u s c h Flóra XII . 

 (1829) 549. — A. obtusatum Neilr. Aufr. 298 ex parte; 



