182 fc*IMONKAI L. 



Nendtvich Zool. bot. Ges, XIII. 568 ; Hazslinszky 

 Magy. füv. kézik. (1872) 106; Borbás Földrajzi közi 1891. 

 p. 387. — A. pseudoplatanus Auct. omnium (sic Visiani) 

 quoad floram adriatico-karstianam.] 



Délibb vidékeink dombtájaitól kezdve (Déva ! Herkules- 

 fürdő ! Pécs, Abaliget és Hosszuhetény!) Horvátországban, Bosz- 

 niában, Herczegovinában, Dalniácziában, Szerbiában, Bulgáriában, 

 ez a fajta helyettesíti az északibb A. pseudoplatanus L.-t. 

 Különbözik ez a típusos A. pseudoplatanoides-tő\ DC. szerint 

 „foliorum lobis obtusioribus" ; vagyis, hogy főhasdbjai nem ki- 

 hegyzettek, hanem csak tompán hegyesek. Különbözik abban is, 

 hogy levélmezei nem hosszabbak a szélességüknél., inkább több- 

 nyire szélesebbek a hossziiságuknál ; hogy hasábjai szélesen 

 tojásdadok., gyakran szélesebbek a hosszaságuknál : hogy a 

 hasábokat elválasztó bemetszések a lemez felülete harmadáig, 

 vagy addig sem mélyednek be, valamint, hogy levéllemezük 

 fonáka fakóbb és keményebb erezetű. Virágzata is meztelenebb. 

 Mind ezen jellemző tulajdonságok éghajlat okozta elváltozások ; 

 ezért nem csodálható, hogy az .1^. pseudoplatanus L. meg az A. 

 subohtusatum (DC.) között ott, azokon a területeken, a hol azok 

 egymásba átalakulnak, megvannak az átmeneti, kétesnek nevezett 

 alakok is. 



Kultúrai elváltozások Grafv. Schvs^erin a „Grartenflora" 

 42. Jahrgang (1893) 259 — 266. lapjain az Acer pseudoplatanus 

 kerti-változatnak egész seregét ismerteti. Megannyi közt leg- 

 bámulatosabb a „ternatum" Schwerin 1, c. 261 fig. 18, a 

 melynek levele nem egyszerű, hanem hármasán összetett. Nálunk 

 is számos kerti változatát kultiválják. Ezek közül kerti dísz- 

 fául vagy díszcserjéül csupán egyet mernék ajánlani, s ez az 

 Acer pseudoplatanus v. purpurasceus D i p p e 1 Laubholzk. II. 

 (1892) 426. 



A szakosztálynak 1908 márczius 11-én tartott üléséből. 



Moesz G. : Brassó vidékének és a Rétyi Nyír 



Cyperacea-í. 



Brassó vidékén sokan botanizáltak. Alig van az országnak 

 nevesebb botanikusa, ki itt gyűjtés czéljából meg nem fordult 

 volna. Legtöbbet köszönhetünk Baumgarte n-nak és S c h u r- 

 nak, kik az adatoknak oly nagy tömegével lepték meg a világot, 

 hogy még most is, S i m o n k a i kritikai összefoglalása után, 

 minduntalan hozzájuk kell fordulnunk. Adataik nagy része hova- 

 tovább megerősítésre vagy legalább is megfejtésre talál. 



Bár sokan foglalkoztak Brassó növényeivel, flórájának össze- 

 foglaló ismertetését még mindig nélkülözzük. Römer, ki immár 



