A POTENTILLA RUPESTRIS RENDSZERTANI TAGOLÓDÁSA ÉS ELTERJEDÉSE 209 



statisztika és a növény földrajz hivatása pedig a gyors és köny- 

 nyen áttekinthető módon való ismertetés. 



A nehézségek természetesen csak a monografice részletesen 

 fel nem dolgozott növénycsoportokra vonatkoznak ; az olyan 

 csoportok alakjait ellenben, a melyek rendszeresen fel vannak 

 dolgozva, úgy a statisztika, mint a növényföldrajz leghelyesebben 

 rendszertani értékük szerint veszi figyelembe, sőt úgy a fejlődés- 

 történetig mint az ökológiai növéngföldrajz7iak egyik főfeladata az 

 ú. n. növény geografai alakokat szisztematikái értékük alapján 

 ismertetni. Itt csupán bizonyos technikai nehézségek volnának a 

 megnevezés czélszerű módja tekintetében. Erre vonatkozólag két- 

 ségtelen, hogy az említett dolgozatok szövegében a, binominális 

 ith'.gnevezés a legczélszerübb és ennek tulaj donképen nincs is semmi 

 különös akadálya oly értelemben, hogy a génusz-névhez közvet- 

 lenül a subspecies, varietas illetőleg forma neve csatlakozzék,^ 

 moly esetben természetesen az illető név nem vehető szisztematikai 

 kijelentésnek, vagyis nem jelenti az illető növényalakiiak külön 

 faj gyanánt való tekintését. 



Ha a fajt széttagoljuk különféle rangon álló elemekre^ ügy 

 az alacsonyabb rangnak a tudományos rendszertanban gyöke- 

 redző egyedüli indoka csakis az lehet, liogy a közvetlen fölötte 

 álló kategóriának összetevő részét képezi. 



Miután ezek az összetevő részek a sajátságaik elütése 

 tekintetében és a diíferencziák értéke tekintetében igen külön- 

 félék és miután a rendszeres csoportosítás bizonyos mértékben 

 a tudomány kényszere alatt történik, természetes, hogy a faj 

 alkotó elemei, ú. m. a varietások, formák stb. egymáshoz viszo- 

 nyítva nem szabhatók bizonyos szigorúan betartandó állandó 

 értékekhez. E tekintetben a fennforgó viszonyok döntenek és 

 előfordulhat pl. az, hogy egy varietas kisebb morfológiai diffe- 

 rencziára van alapítva, mint a milyen differencziák az odasoro- 

 zott formák között tapasztalhatók. Az sincs kizárva, sőt közelről 

 rokon formákon gyakran előfordul, hogy ugyanaz a növényalak 

 előfordul két vagy több különböző forma példányai között. Ilye- 

 nek az ú. n. „átmeneti" alakok is, a melyeket morfológiai alapon 

 ugyanazzal a joggal sorozhatnánk két vagy három forma vagy 

 varietas, sőt subspecies alakjainak körébe is. Ezekben az esetek- 

 ben szintén nehéz a biztos döntés, mert szigorúan morfológiai alapon, 

 esetleg geografiailag és fejlődéstörténeti szempontokból is egy- 

 mástól távol eső növények egy keretbe kerülhetnek vagy meg, 

 fordítva. Ilyen esetekben az egyedüli czélhoz vezető módszer az- 



^ Ez ellentétben áll a nemzetközi szabályok XIV. 28. pontjával, mely 

 szerint „a faj alosztályaira a binominális megnevezés meg nem engedhető". 

 Ennek daczára a legújabb növényföldrajzi s fejlődéstörténeti munkákban is 

 gyakran tapasztaljuk a fenti módszernek hallgatag és igen czélszerű érvé- 

 nyesülését. És hacsak nem akarjuk minden egyes alkalommal a species, 

 subspecies, varietas és forma, vagy még több kategória nevét ismételni, úgy 

 más megoldás mint a fenti, nem is gondolható. 



