A POTENTILLA RüPESTRIS RENDSZERTANI TAGOLÓDÁSA ÉS ELTERJEDÉSE 215 



FoHolis suborbiculatis, 1 — 2 cm. longis, pilis patentissimis, caulibus 

 usque 20, plerumque 10 — 12 cm. altis, floribns albis, vei in exemplariis 

 exsiccatis {etiam in vivibus?) flavescentibus.^ 



Rnmelia, Frivald3zky;ia siibalp. Karlovae, F r i v a 1 d s z k y ; 

 Philippopel Frivaldszky. 



f. 3. asperula T h. W o 1 f. Monogr. d. Gatt. Potentilla, 1908, 127. 



Caulibus usque 20 — 25 cm. altis, foliis crassioribus. nerins 

 tobustioribus, pilis majori parte patentibus. 



Bulgária, m. Catalkaje pr. Sliven, Wagner. 



subvar. 2. mollis (Panch.) m. Pot. mollis Pancic, Add. FI. 

 Serb., 1884, 139. Pot. nialacophylla Borb. Östr. Bot. Ztschr., 1886, 

 239.; var. mollis Asch. et Grabn,, Synopsis 1904, VI, 697. 



Plánta pilis breviuscidis patentissimis omni parte densissime obtecta. 



Serlna merid. Zlatibor, Pancic. 



A var. Benitzkyi összes leírt alakjait jellemzik az aránylag ala- 

 csony termet és nagy szirmok. Ezenkívül geográfiai elterjedésük is 

 egymással érintkező területekre esik és így egységes. 



A subvar. mollis tömött és selymes molyhosságával a legfel- 

 tűnőbben elüt a többi alakoktól, de ez a molyhosság nem nóvum, csak 

 fokozatban különbözik a többi alakétól és így bármily értékes saját- 

 ság is diagnostikailag-, rendszertanilag nem nagy jelentőségű és ezért 

 a többi közös vonások alapján a var. Benitzkyi keretébe helyezendő. 

 A Wolf f. asperula-ja, kétségen kívül ide tartozik. Különválasztásá- 

 nak jogosultságát csupán a vastagabb levelek és a kiállóbb erezete 

 alapján nem látnám kétségtelennek. Elálló szörözete azonban a f. 

 banatica-tó\, termete és leveleinek alakja a rumelica-ió\ különbözővé 

 teszik és így egymagában marad. (A kékes zöld szín, melyről Wolf 

 említést tesz a P. rupestris más alakjain tett tapasztalataim szerint,- 

 a termőhelytől és konzerválástól függ). 



P. Sintenis és J. Bornmüller (Iter Turc. 1891, No 708.) 

 kiadtak Törökország Hágion Oros (Áthos) félszigetéről egy P. Benitzkyi- 

 nek jelzett (det. Halácsy) növényt. Ez szintén a subvar. grandiflora- 

 hoz tartozik. Termete hasonlít a /'. banatica-hoz, de szörözete apró, 

 elálló és aránylag széles levélkéi feltűnően durván fűrészeltek. Való- 

 színűleg külön forma, de csak egyetlen terméses példányt láttam (Hb. 

 Impr. Vindob.), és így a növényt nem ismerhettem meg eléggé, 



Ascherson és Grabner megjegyzései kapcsán (i. h. 697. 

 old.) említem meg, hogy a Janka által a var. Benitzkyi-hez csatolt 

 sarmieuxi növény (B o h a t s c h) egy példányát láttam (Hb, Mus. Nat. 

 Hung.) és azt a var. gracilis-hez tartozónak határoztam meg. Apróbb 

 virágú, erőteljes termetű szőrös növény. Egy példányból biztosan nem 



^ A vh-ág sárga színét úgy Lehmann (i. h. 53. old.), mint Wolf 

 (Monogr. 133. old.) kétségbe vonják azzal a feltevéssel, hogy a Frivaldszky 

 .,petalis ochroleucis" megjegyzése a szirmoknak herbáriumban való meg- 

 sárgulására vezetendő vissza. A bécsi múzeum egyik példányán a szirmok 

 sárga színe igen jól felismerhető. Mikroszkóppal vizsgálva azt találtam, 

 hogy a festőanyag a szirmok papilláiban van. Egyelőre legalább a szárított 

 állapotra vonatkozólag a ..sárgás ' jelzőt fentartandónak velem. 



