218 TUZSON J: a POTENTILLA RUPESTBIS STB. 



dulásáról, ilyenek már csak Szibiria több részében és Eszak- 

 amerika nyugati hegységeiben való előfordulásáról számolnak be. 

 Ennek a szeszélyes előfordulásnak ol<ait kutatva, első sorban a 

 növénynek a termőhely iránti igényeiben vélnök azt keresni. 



Ebben a tekintetben azonban növényünk a legkevésbbé 

 sem válogatós. Leggyakoriabbak azok a herbáriumi példányok, 

 a melyek sziklás, köves területekről valók. Előfordul azonban a 

 havasalji rétektől kezdve le a völgyek talpán elterülő rétségekig 

 mindenféle helyeken. Úgy látszik azonban, hogy a nagy kiter- 

 jedésű siJcságoJcról teljeset! hiányzik. 



Fejlődéstörténeti szemponi okból, mint a Rosacea-k általá- 

 ban, a harmadkori arktikus flóra elemei közül való, Európa 

 területére északról vándorolt be; azonban aligha az orosz 

 síkságon keresztül, hanem vagy északról a skandináviai fél- 

 szigeten, szóval Európa északnyugati részén át, vagy pedig Kis- 

 Ázsián keresztül, a hová az ettől keletre eső hegylánczolatok 

 vonalán jutott el, — a mely irányban még hat fajrokona van 

 elterjedve. Valósziuü, hogy mint számos növényünk, úgy ez is 

 Északamerika északi részeiből jutott Európa területére. Eszak- 

 amerikából jelenleg a JRupestres- csoportnak 5 faja ismeretes. 



A P. rupestris egyes alakjainak Európában való elhelyez- 

 kedése igen érdekes és fontos következtetésekre jogosít. Azt 

 látjuk ugyanis, hogy a var. gracilis, a mely úgy látszik a faj 

 tőalakját tartalmazza, Középeurópában aránytalanul nagy területen 

 el van terjedve, még pedig oly helyeken, a melyek ennek a tőalak- 

 nak boreális természetére vallanak. Eme terület körül, mint köz- 

 pont körül, habár megszakításokkal, ko.'ízorú alakjában helyezked- 

 nek el az egyes varietások, illetőleg alakok. Még pedig : északról 

 kezdve, a skandináviai félszigeten. Spanyol- és Francziaország- 

 ban és Svájcz délnyugati részében^ a var. mllosa alakjai; délen, 

 Corsica- és Sardinia- szigetén a í. pygmaea, Magyarország déli 

 részén és a Balkán-félsziget hegységeiben egészen Kis-Azsiáig 

 a var. Benitzkyi változatos formái és a var. strigosa, Kis-Azsiá- 

 ban pedig a var. orientális és a f. Boissieri. 



A töalaktól eltérő alakok tehát valamennyien az előbbi elter- 

 jedésének határszélein fordulnak elő és minden valószínűség szerint 

 ott is keletkeztek. Ez a körülmény a mellett bizonyít, hogy a varie- 

 tások s formák főleg a tőalak optimális elterjedési területének 

 szélein jutnak érvényre és tartják fenn magukat, mint az illető 

 területrészek jellemző növényalakjai. 



' Igen érdekes és mindenesetre ritkábban előforduló eset, hogy Svájcz 

 délnyugati részében (Valais), a f. pyrenaeica és a var. gracilis, vagyis a 

 faj két subtilis kategóriája keveredik; minek érdekességét emeli az a körül- 

 mény is, hogy a Pyrenaeusoktól keletre haladva, a Lyont környező terüle- 

 tekről a f. pyrenaeica hiányzani látszik, hogy Svájczban ismét fellépjen. 



A szakosztálynak 1908 április 8-án tartott üléséből. 



