230 



WEBER D. 



3. mechanikai réteg, mely 1 sor microsclereidából és 1 

 sor macrosclereidából áll. A sclereidák hosszú, radiális irányban 

 megnyúlt, keskeny, vastagfalú, H üregű sejtek. A maghéj bamás- 

 szinű, vízben felduzzad, s epidermist, több sorban parenchym- 

 sejteket, edénynyalábokat és kis üregii, összenyomott sejtekből 

 álló, legbelső réteget különböztetünk meg keresztmetszetén. 



Két nagy cotyledon, kis radicula és kis rügy alakjában 

 kifejlődött plumula alkotják a csirát. A cotyledonok pheripheri- 

 kus részében érdekes edénynyalábok vonulnak végig, melyeknek 

 háncsrészében egy typikusan kifejlődött váladéktartó van. 



Az Anacardium occidentale termése vesealakú. A homorú 

 oldal közepén érdekes vizfelszivó szervet találunk, mely külső- 

 leg egy világosabb színű nyeregalakú folt alakjában, u alak- 

 ban van kifejlődve. E szerv szivacsos parenchymából áll, a mely 

 a felületén levő nyílásokon keresztül mohón szívja be a vizet 

 és a sclereida résen keresztül a gyököcskéhez juttatja. Ez tehát 

 egy érdekes berendezés a csírázás elősegítésére és hasonló a 

 Papilionaceae család magjaiban található tracheidás szigethez, 

 melynek Tschirch vizsgálatai nyomán ugyanezen szerepe van. 



A termésburok szerkezete csaknem megegyezik a Semecar- 

 pus Anacardium-évai, de itt typikus levegőnyílásokat találunk 

 az epidermisben ; a cardol-tartók nagyobbak s egyik fajtájánál 

 (mert kétféle van : varietas a amerieanum és varietas [3 indicum) 

 a microscieridák két sorban fejlődnek ki. 



A vesealakú mag héja megegyezik a Semeearpus-éva\. 



A radicula erőteljesen van kifejlődve. A váladéktartós edény- 

 nyalábok nemcsak a sziklevelekben, hanem a gyököcskében is 

 fellépnek. A csira sejtjei olajos-plasmát. aleuront és keményítőt 

 tartalmaznak. 



A Sapindaceae Radlkofer^ alapos tanulmányai után egy 

 igen jól ismert család. A termés a legkülönbözőbb lehet, melyben 

 egy vagy több mag érik meg. Jellemző, hogy a mag tövén igen 

 gyakran az ú. n. arillodium fejlődik ki. Radlkofer szerint a 

 maghéj vagy bőrnemű, vagy vastagfalú sugárirányban meg- 

 nyúlt prismás sejtekből áll. Az embryo sejtjei keményítőt, olajat, 

 aleuront, cseranyagokat, vagy saponin any;igokat tartalmaznak. 



A Paullinia ciipana K u n t h nevű délamerikai liána magjai 

 mogyorónagyságúak, tövükön az említett arillodiummal. A mag- 

 vak anatómiájával Johlenhofer^ és Kirmsee^ foglalkoz- 

 tak, mivel e magvakból készítik a gyógyszerészeti szempontból 

 íontos „pasta guarana"-t. Kirmsee igen vastagfalú oszlop- 

 sclereidákat és parenchymatikus sejtekből álló réteget edény- 



' E n gle r-Pr a n 1 1: Die natürlichen Pflanzenfamilien III. 5. 277. 



* Zohlenhofer: Zur Kenotnis der Samen von Paullinia cupana 

 (Archiv d. Pharmazie. Ib82. Bánd 18. Heft 9. p. 641.) 



* E. Kirmsee: Beitráge zur chem. u. pharmakogn. Kenntnis der 

 Pasta Guarana. Strassburg, 1897. 



