SZAKOSZTÁLYI ÜGYEK 239 



Összefügg a talajjal is. Máramarosban a lúcz, ha hagyják, 300 évig is elél. 

 A kertben gyorsan vastagodik, de rövid életű. Máramarosban az évgyűrűk 

 igen keskenyek, de bőven képződik a gyanta; a kertben az évgyűrűk 

 szélesek, de nem hoznak gyantát. 



2. Bernátsky Jenő: Iristanulmányok czímen előzetes közle- 

 mény gyanánt néhány adatot említ a hazai Iris és a velők közel rokon 

 külföldi Iris-fajokra vonatkozó tanulmányából. Először is foglalkozik az 

 Iris graminea-\a.l s a hozzátartozó fajokkal (J. Pseiidocyperus Se h u r, 

 /. Sintenisii Janka, /. larea Janka, /. Urumovi Vei.), a melyek főleg 

 a Balkánfélsziget északi részén élnek s közülök az I. Pseudocyperiis hazánk 

 délkeleti részén is előfordul. Az I. Reichenbachi Heuff, I. bosniaca 

 B e c k és /. serbica P a n c. szinten olyan fajcsoportot alkotnak, a melyek- 

 nek középpontja a Balkánfélsziget északi része és hazánk délkeleti része. 

 Azt a benyomást nyerjük tehát, hogy ez a terület némely fajcsoport ki- 

 fejlődésére nézve fontos terület. A középeurópai flórában régóta ismeretes 

 fajok közül nem egy őshonos e területen s innen származott el Európa 

 többi részébe. Előadó végül megállapítja, hogy nálunk, valamint Ausztriá- 

 ban az I. spuria-i, mely nyugati növény, az I. subbarbata helyettesíti, s 

 hogy a tordai Iris tipikus I. arenaria, nem pedig I. ftavissima, a mely 

 különben az előbbivel közeli rokonságban van, de csak túl az Urálon fordul elő. 



3. Hollendonner Ferencz: Az Alyssum Arduini szárának 

 anatomiájá-\a.\ foglalkozva, vázolja az elsődleges állapotoknak a másod- 

 lagosan vastagodó szárban bekövetkező elváltozásait. A már kezdetben is 

 teljes cambiumgyűrű befelé edényeket, nagymennyiségű celluloza-falú fa- 

 parenchymát és körben elhelyezkedő libriform csoportokat választ le. 

 A dipleurikus paracambium kialakulásának a helye a levél insertiósikja és 

 innen terjed tovább az epidermis alatti kéreg első sejtsorában A vastago- 

 dást gátló sklereida-csoportok kiküszöbölésére külön phellogen alakul, á 

 mely később a régi phellogenhez csatlakozik. 



4. Moesz Gusztáv: „Néhány bevándorolt növényünk" czimü elő- 

 adásában szól a Solidago serotina Ait, az Erechthites Jderacifolüis (L.) 

 R a f f. a Matricaria suaveolens (P u r s h) B u c h e n a u, az Amarantus 

 albus L. ; és az Elodea canadensis Rich. et Michx. növényeknek hazánk- 

 ban való terjeszkedéséről. 



Mágocsy-Dietz Sándor felhívja az előadó figyelmét arra, hogy 

 Elodea canadensis a Kelenföldön is van, egy régi téglavető medenczéjében. 

 Hogy e növény már nem terjeszkedik oly erősen, mint régebben, abban a 

 halaknak is nagy részük van. A halak ugyanis kikezdik az Elodea tenyésző- 

 kúpját. Az egyetemi botanikus kert azon medenczéiből, melyekben hal is volt, 

 kipusztult, míg azon medenczékben, melyekben hal nem volt, szépen megmaradt, 



Végül megemlíti, hogy Ung és Bereg megyékben, patakok mentén a 

 Budbeckia laciniata L. terjeszkedik. 



Tuzson János felszólalásában ismerteti a Xanthium italicum Mor. 

 előfordulását Ó-Becse környékén, a hol azt Kovács Ferencz pléb. gyűjtötte. 



Símonkai Lajos kifogásolja az előadás czímét, mert az előadás- 

 ban nemcsak bevándorolt, hanem behurczolt növényekről is szó volt. 



Szabó Zoltán hozzászólásában rámutat arra, hogy Európa is 

 viszonozza az Amerikából kapott behurczolt növényeket. Ilyen kihurczolt 



