2 GOMBOCZ E. 



olvasóink elé uj, jelenleg megvalósíthatatlan programmal lép- 

 jünk. A rendelkezésünkre álló tért tehát elsősorban a növény- 

 tani szakosztályban elhangzott előadások közlésére fogjuk 

 felhasználni. 



A „Botanikai Közlemények" 

 szerkesztősége. 



Gombocz Endre: Adatok az ujabbkor! magyar 



botanika történetéhez. 



III. közlemény. 1 



Nagyajtai Cserey Farkas. 



Cserey Farkas-ról a biográfiák aránylag keveset 

 tudnak. Fia volt idősb nagyajtai Cserey Farkas udvari 

 tanácsos és referendariusnak. Bécsben 177'6. október 28-án 

 született ós ugyanott halt meg 18i2. dec. 25-én. A napóleoni 

 háborúk idejében őrnagyi ranggal beállt a nemesi felkelő 

 seregbe, de magában a hadjáratban részt nem vett. Fel van 

 jegyezve róla, hogy igen művelt ember volt, hogy a botani- 

 kával mint műkedvelő ugyan, de szenvedélyesen foglalkozott 

 és krasznai kertjét valóságos botanikus-kertté alakította, hogy 

 a kolozsvári botanikus-kert eszméjét is ő pendítette meg ós 

 mint Kazinczy Ferenc legmeghittebb barátja, vele élénk 

 levelezésben állott. Életrajzírói többet nem mondanak róla. 



Még mikor a pesti botanikus-kert történetére vonatkozó 

 adatokat kutattam, ötlött szemembe az 1818-iki Magyar Kurir 

 egy cikke, mely arról tudósít, hogy Cserey Farkas épen 

 azon a helyen, hol kertjében egy szőlőlevelű Kitaibel-füve 

 van, Kitaibel érdemeinek megtisztelése végett egy emlékkövet 

 állított fel a nagy magyar botanikus munkásságát méltató 

 felirattal. 2 Már akkor meghatott, a kegyeletnek hazánkban az 

 akkori időkben oly ritka megnyilvánulása is azt a meggyőző- 

 dést ébresztette bennem, hogy a nemes tett mögött egy hnom 

 lelkű, a tudományért lelkesedni és tenni tudó férfiú kell hogy 

 álljon. Kazinczy Ferenc levelezésének áttanulmányozása 

 után tényleg egy, a francia felvilágosodás eszméinek hatása 

 alatt álló, a kölcsönös megértést kereső, az egyetemes 

 emberiért rajongó, de amellett forró nemzeti érzésű, irodal- 

 milag művelt, nemes eszméktől hevített, nagy koncepciójú, 

 tennivágyó, áldozatkész, különösen a botanikáért lelkesedő 

 jellem bontakozott ki előttem. Sajnos, az akkori idők sok 

 nagy gondolkozójának tragikuma őt is elérte : eszméit nem 



i II. közi. 1. Bot. Közi. XIII. 1916. 66 1. 



2 G-ombocz E. : A pesti egyet. bot. kert tört. 1914. p. 86. 



