30 



SZALAY E. 



Szalay Edíth: Adatok a szalmavírágok szövet- 

 tanához. 



(Készült a budapesti magyar tudományegyetem növénytani intézetében.) 



Történeti adatok. 



A Compositae család Gynareae- Carlininae subtribusába 

 tartozó fajok fészekpikkelyleveleinek szövettanára vonatkozó- 

 lag a szakirodalomban kevés adatot találtam. Ezek is egy 

 kivétellel csupán a Carlina genusra szorítkoznak. A talált 

 adatok időrendben felsorolva a következők : 



Ráthay 1 a Gynareae- félék fészekpikkelyleveleinek moz- 

 gását vizsgálva, kimutatja, hogy az tisztára hygroskópos ter- 

 mészetű és a levél szövettani alkatára vezethető vissza. Vizs- 

 gálatai szerint a Carlina acaulis fészekpikkelylevele átlag 

 40 mm. hosszú, hosszúkás lándzsaalakú. A levél a csúcsa alatt 

 kissé kiszélesedik. A csúcstól számitott harmadik negyedétől 

 kezdve az élén pillás, különben teljesen kopasz. A levél 

 ezüstfehér a szinén, továbbá a fonáka felső felében, alsó 

 felében pedig rozsdabarna szinű. A fészekpikkelylevél szöveti 

 szerkezetét tekintve, epidermisből, köztes parenchymából, 

 sklerenchymából és öt vékony edény-nyalábból áll. Az utób- 

 biak a levél bázisától a levél felső harmadáig érnek és a 

 levélszéllel párhuzamosan haladnak. A sklerenchyma szövet a 

 fészekpikkelylevél közepe táján, az alap és a csúcs között 

 terül el, hegyes, kétélű késpengéhez hasonló alakú, amely 

 hegyével a levél csúcsa felé néz, lapjával pedig az epidermist 

 fekszi meg. Vastagsága két-négy sejtsornyi ; sejtjei a levél 

 hossztengelyének irányában megnyúltak, a felülettel párhuza- 

 mosak, sejtközötti járatok nélkül sorakoznak egymás mellé, a 

 faluk nagyon megvastagodott, lemezes szerkezetű és éppen 

 úgy, mint a parenchyma és az edény-nyaláb, sejtjei erő.-en 

 megfásodtak. Utóbbi sajátsága az általánosan használatos 

 fa-reagensekkel, úgymint a sósavas phloroglucinnal és a kén- 

 savas anilinnal szemben való viselkedéséből tűnik ki. A skle- 

 renchyma sejtek éppen úgy, mint a fészekpikkely többi sejtjei 

 levegővel teltek. A fonáka közepe táján az epidermis sejtek 

 fala erősen gyűrt és rozsdabarna szinű. Az epidermis sejtek 

 falának e barna szineződése okozza a levéllemez rozsdabarna 

 szinét. Hasonló alkotású a C. vulgáris fészekpikkelylevele is. 



A fészekpikkelyek mozgása hygroskópos természetű és 

 a különbözőkópen megvastagodott sejtfalakban eltérő mennyi- 

 ségben imbibált viz okozza. A vastagfalú sklerenchyma sejtek 

 több vizet képesek felvenni, mint a vékonyfalú parenchyma 



1 E. Ráthay: Ueber Austrocknungs und ImbibitionserscheiTVun- 

 gen der Cynareen-Involucren. Sitzungsbericlite der Mathematisch-Natur- 

 wissentschaftlichen Classe der kais. Akademie der "Wissensckaften zu 

 Wien. LXXXIII. Bd. I. Abtheilung, Heft I-V. 1881. 522 oldal. 



