ADATOK A SZALMA VIRÁGOK SZÖVETTANÁHOZ 



31 



sejtek, ezért az előbbiek nyúlóképessége is nagyobb, mint az 

 utóbbiaké, ennek következtében a levél befelé hajlik. Kiszára- 

 dáskor a sklerenchyma több vizet vészit, nagyobb mértékben 

 kisebbedik, mint a parenchyma, ennek következtében a levél 

 kifelé hajlik. Véleménye szerint e berendezkedés virágzáskor 

 a pollen védelmére szolgál, későbben pedig a termést védi. 



Danié l-t csak annyiban érdeklik a fészkes virágzattá 

 növények fószekpikkelyei, amennyiben az anatómiai szerkezet 

 alapján lehetségessé teszik az egyes növények meghatározását. 

 E tárgykörből több dolgozata jelent meg, amelyek közül 

 azonban csak a Carlina és Xeranthemum genussal foglalko- 

 zókat emlitem meg. Első idevágó cikke: „Structure comparee 

 de la feuille et des folioles de l'involucre dans les cynaro- 

 céphales et generalités sur les composées" cimmel jelent meg. 1 

 A Xeranthemum genusról kevés a mondanivalója, mindössze 

 annyi, hogy jól fejlettek fészekpikkelylevelei, amelyek paren- 

 chymája megfásodott, különösen a levél közepén, a két széle 

 felé kevésbé. A Carlina genust részletesebben ismerteti. 

 A külső fészekpikkelylevelekben leirja a sklerenchyma nyalá- 

 bokban elhelyezkedő sklerenchyma rostokat, a belső levelek- 

 ben pedig az összefüggő lemezalakú hypodermalis skleren- 

 chymát. 



Következő dolgozatát Dániel „Recherches anatomiques 

 et physiologiques sur les bractós de l'involucre des Compo- 

 sées" 2 cimen adta ki. Értekezésében a Fészkesek fészekpikke- 

 lyeinek anatómiai szerkezete alapján határozó kulcsot közöl. 

 A Cynarocephaleae tribusra jellemző a fószekpikkelyekben a 

 hypodermalis stereoma. Vizsgálatai szerint ez jól fejlett a 

 Carlina nemnél, gyengén fejlett, rudimentalis a Xeranthemum 

 genusnál. 



K 1 e i n e r ismét a hygroskópos mozgások szövettani 

 okával foglalkozik az „Ueber hygroskopische Krümmungs- 

 bewegungen bei den Kompositen" 3 cimű dolgozatában. Vizs- 

 gálatai szerint a C. acaulis fészekpikkelyei körülbelül 40 mm. 

 hosszúak, a csúcs alatt kiszélesedők, harmadik negyedükben 

 kissé pillás élűek, különben kopaszok. A levelek a következő 

 szövetekből alakultak : epidermis, parenchyma, sklerenchyma 

 és öt edény-nyaláb. A sklerenchyma a basis s a csúcs között 

 található a levél közepén, alakja kétélű pengéhez hasonló, 

 amelynek hegye a csúcs felé néz, lapos oldalával pedig köz- 

 vetlenül érintkezik az epidermissel. Hosszúra megnyúlt, meg- 

 vastagodott falú, longitudinális sejteknek két-négy sorából áll. 

 Ezek, valamint a parenchyma sejtek megfásodtak. 



1 Bulletin de la societé botanique de Francé. T. XXXVI. 1889. 

 133—143 oldal. 



2 Annales des sciences natnrelles. VII. série, T. XI. 1890. 1 — 118 old. 



3 Oester. bot. Zeitschrift. 1907. Heft 1., 1 oldal. 



