32 SZALAY E. 



Az epidermis sejtek a fészekpikkely fonákán a skleren- 

 chymatikus sejtek felett gyűrődött falúak és barnás színűek. 

 Ez a színeződés okozza a C. acaidis fészekpikkelyei fonákán 

 a barnás szineződést. 



Kleiner vizsgálatai eddig megegyeznek Ráthay 

 vizsgálataival. Az eltérés abban nyilvánul, hogy amig R á t li a y 

 szerint a sklerenchymatikus zóna legfeljebb 15 mm. hosszú, 

 addig Kleiner szerint tetemesen nagyobb. Ugyanis észre- 

 vette, hogy a levél alapi részében is történik mozgás. Igaz, 

 hogy ez nagyon gyenge, alig észrevehető. Pontos anatómiai 

 vizsgálata kiderítette, hogy a levél alsó részében, ahol az 

 epidermis sejtek vastagfalúak, nem gyűrődtek, a sklerenchyma 

 réteg tovább folytatódik, de már csak egy sejtrótegnyi 

 vastagságban. 



A C. vulgáris involucrum levelei középértékben 16 mm. 

 hosszúak. Lényegükben a C. acaulis fészekpikkelyeivel azonos 

 szerkezetűek.- A sklerenchyma lemez a levél közepe tájékán 

 a legvastagabb, a csúcs felé nagyon megvékonyodik, az alap 

 irányában a vékonyodás kisebbmérvű. A levél közepe táján 

 három-négy sejtsorból áll és a sejtjei vastagabb falúak, mint 

 a C. acaulis fészekpikkelyei megfelelő sejtjeinek fala. A meso- 

 phyllum laza parenchymából s nagy intercellularisokból áll. 

 A levél fonáka különösen a közepe felé barnás szinű ugyan- 

 azon okból, mint a C. acaulis fószekpikkely fonáka. 



Vizsgálatai szerint a hygroskopos mozgások úgy men- 

 nek végbe, amint Ráthay leirta. 



Steinbrinck és Schinz az „Über die anatomische 

 Ursache der hygrochastischen Bewegungen der sogenannten 

 Jerichorosen und einiger anderer Wüstenpflanzen" 1 cimű érte- 

 kezésükben Kleiner előbb emiitett dolgozatát teszik kritika 

 tárgyává. Megállapítják, hogy ő a C. acaulis és C. vulgáris 

 fészekpikkelyeinek anatómiai vizsgálatakor a hygroskopos 

 mozgást két szövetfajta : a sklerenchyma és parenchyma 

 együttműködésének tulajdonítja, de ugyanekkor egy harmadik 

 szövetfajtának jelenlétét nem vette tudomásul, amennyiben a 

 belső epidermis alatt levő vékony, meg nem fásodott falú 

 rostokat nem vette észre. A szerzők vizsgálatai szerint tehát 

 a C. acaulis fészekpikkelye háromfajta szövetfajtának köszön- 

 heti mozgását, úgy mint a levél fonáka oldalán található 

 külső megfásodott rostoknak (áusseren verholzten Fasern), a 

 parenchymának és a belső epidermis alatt levő belső rostoknak 

 (Innenfasern). A két utóbbi szövetfajta sejtjei nincsenek meg- 

 fásodva. A külső s belső rostok kiszáradáskor kifelé hajlanak. 

 A parenchyma a hygroskopos mozgás végzésekor segítségükre 

 van. A működésbeli eltérés oka a belső finomabb szerkezetben 

 rejlik, amelyről a polarizációs mikroskóp használatakor lehet 



* 



1 Flóra Bd : 98. 1908. 478. oldal. 



