34 SZALÁY E. 



A C. acaulis fészkei többnyire tőállók, a sugárzó fészek- 

 pikkelyek közepükig szálasak, csúcsaikon lándzsásak, élükön 

 pillásak, a levóllemez szinén ezüstfehér szinűek, csillogók, a 

 fonákán rozsdabarna szinűek. A külső pikkelylevelek zöldes- 

 barna szinűek, alapi részükön kiszélesedők, csúcsuk felé pedig 

 kihegyesedők, élükön pillásak. Nagyságuk középértéke 32 mm. 



A C. vulgáris fószekpikkelyei az előbb leirt növényéhez 

 hasonló alakúak. Eltérés a pikkelyek nagyságában ós színé- 

 ben van, amennyiben a C. vulgáris pikkelyei kisebbek (18 

 mm.) a C. acaulis pikkelyeinél; a belső sugárzólevelek a 

 színükön szalmasárga, a fonákoldalukon pedig rozsdabarna 

 szinűek. A külső levelek zöldesbarna szinűek ; alapi részükön 

 kiszélesednek, a csúcsuk felé mindinkább kihegyesednek. 



A X. cylindraceum fészkei hengeresek, a külső pikke- 

 lyek hátukon molyhosak, szélükön hártyásak, áttetszők; a 

 belső pikkelylevelek sugárzók, nem molyhosak ; úgy a belső, 

 mint a külső levelek színe szalmasárga, alapi részükön zöld. 

 A levelek hossza középértékben 13 mm. 



A X. anniium fészkei fólgömbidomúak, nagyobbak, 

 mint az előbb emiitett fajéi. A fészekpikkelyek kopaszok, 

 hártyásak, árhegyűek, a legbelsőbbek lándzsásak, sugárzók, 

 világosibolya szinűek, alapi részükön zöldek. Nagyságuk 

 középértéke 13'5 mm. 



A vizsgált genusok fószekpikkelyeit egyrétegű epidermis 

 borítja. Közvetlenül az epidermis alatt, úgy a levél szinén, 

 mint fonákán sklerenchyma van, ezen belül következik a 

 köztes parenchyma, a parenchymatikus sejtek között mintegy 

 beágyazva vannak az edény-nyalábok. 



Az alább következőkben részletesen ismertetem az egyes 

 genusok fészekpikkelyeinek szövettani szerkezetét, még pedig 

 a tárgyalást az epidermis leírásával kezdem meg, folytatom 

 a sklerenchyma, parenchyma ismertetésével s végül fejlődésük 

 leírásával fejezem be. 



A következőkben rövidség kedvóért „fészekpikkely le vélek" 

 helyett „levelek" kifejezést használom. 



Epidermis. 



A vizsgált fajok fészekpíkkelylevelei mind bifacialisak. 

 E tulajdonságuk már az epidermis kialakulásában is feltűnik. 

 Az epidermis sejtek külső oldalán mindig van cuticula, amely 

 a levél szinén vastagabb, mint a fonákán ; a sejtek alakja és 

 nagysága a levél szinén és fonákán eltérő. Az epidermis min- 

 dig egy sejtrétegű. A sejtek alakjukat illetően jóval hosszabbak, 

 mint szélesek, felső szabad részükön kissé kidomborodnak, 

 amely tulajdonságuk a levél keresztmetszetén jól látható. 

 A vizsgált fajokon a levél szinén az alaptól a csúcsig haladva 

 csökken a sejtek hossza, a fonáka oldalon pedig ugyanezen 



