ADATOK A SZALMA VIRÁGOK SZÖVETTANÁHOZ 43 



a sklerenchyma rostok fala megfásodott. A megfásodás a 

 levelek színén kismérvű, úgy hogy csak nagyon érzékeny 

 reactióval mutatható ki. A fásodásnak ezt a kis mértékét 

 Steinbrinck és S c h i n z (i. m.) a Carlina acaulis levelén 

 nem vették észre. A levél közepe parenchymatikus sejtekből 

 áll. A levelek calciumoxalat kristályokat tartalmaznak, még 

 pedig a Carlina genus különálló oszlopokat, vagy raphidok- 

 ból álló kévéket a parenchymában ; a Xeranthemum genus 

 pedig az epidermis sejtekben különálló kristályokat. Az idézett 

 szerzők egyike sem emliti dolgozatában a levelek levegő- 

 nyilasait és a levelekben előforduló calciumoxalat kristályokat. 



A levelek csúcstól számított első harmadában a paren- 

 chyma fásodott falú sejtjei, a második ós harmadik harmad- 

 ban a vastagfalú sklerenchyma rostok idézik elő a levelek 

 száraz voltát, a jól fejlett, sima cuticula pedig fényes csillo- 

 gásukat. Az emiitett sejtek mind elhaltak, levegővel teltek. 

 E tulajdonságaik alapján nevezik ezeket a növényeket népie- 

 sen „szalmavirágok"-nak, immortelleknek. Mivel száraz voltuk- 

 nál fogva évekig változatlanul eltarthatok, felhasználják 

 koszorúk stb. készitésére. Különösen a Helichrysum .bractea- 

 tumot használják ily módon fel. 



Az involucrum levelek hygroskopos mozgást végeznek. 

 A mozgást mindig vízfelvétel, vagy a felvett viz elpárolog- 

 tatása idézi elő. Tehát imbibatiós mozgás. Kiszáradáskor a 

 külső s belső sklerenchyma rostok kifelé hajlanak, amellyel 

 együtt jár a levelek kihajlása ; vizfelvételkor a mozgás ellen- 

 kező irányban megy végbe, vagyis a levelek behajlanak. Ezt 

 a mozgást az eltérő rugalmasságú sklerenchyma rostok idézik 

 elő. A sklerenchyma rostok rugalmassága a levelekben belül- 

 ről kifelé haladva folytonosan növekedik. E sajátságukról a 

 polarisatiós mikroskop segítségével győződhetünk meg. Hogyha 

 a levél keresztmetszetét keresztezett nicolok között I. rendű 

 vörös szint mutató gipszlemez közbeiktatásával vizsgáljuk, 

 akkor a belső sklerenchyma rostok I. r. sárgásvörös, a paren- 

 chyma belső része II. r. bibor, külső része II. r. sötétkék, a 

 külső sklerenchyma rostok belülről kifelé haladva II. r. kék, 

 II. r. kékeszöld, II. r. narancsvörös interferentia színűek. 

 Tehát belülről kifelé haladva az interferentia szinek egyre 

 magasabbrendűek lesznek. Ez azt bizonyítja, hogy a rugal- 

 masság belülről kifelé haladva növekedik. A hygroskopos 

 mozgást a különböző rugalmasságú rostok együttműködése 

 idézi elő. 



Ilyen irányú vizsgálatokat végeztem a Carlina acaulis, 

 Carlina vulgáris, Xeranthemum annuum, Xeranthemum 

 cylindraceum fészekpikkelyein. Vizsgálataim eredménye meg- 

 egyezik Steinbrinck ésSchinz (i. m.) eredményeivel, 

 tehát evvel is igazolhatom magyarázatuk helyes voltát, ellen- 

 ben nem fogadhatom el Ráthay (i. m.) és Klein er (i. m.) 



