70 



GIMESl N. 



lelhető. (B. pilosa.) A meristema sejtek a vacok alapja 

 felé fokozatos átmenettel kevesebb plazmájú nagyobb paren- 

 chyma sejtekbe folytatódnak. A meristema sejtek mindinkább 

 a tenyészőcsúcs kerületére szorulnak. A tenyészőcsúcs a sej- 

 tek radiális falakkal történő osztódása következtében ellaposo- 

 dik. A következő fokon a virágdudorok már jelentkeznek a 

 vackon. (1. ábra.) Mikor a B. ferúlaefolia virágzatbimbója 

 kb. 0'37 mm., akkor a tenyészőcsúcsnak a hosszmetszeteken 

 látható hullámossága már a virágdudorok megjelenését jelzi. 

 A még differenciálatlan kis virágdudorok keletkezését 

 és szerkezetét nagyon jól megfigyelhetjük a B. tripártitán. 

 (1. ábra.) Képzésükben a dermatogen és az alsóbb sejtsorok 





/. 



1 



1. ábra. Bideus tripartita L. Virágbimbó igen fiatal virágokkal. 



Hm. N. 130. 



részesek. A virágzattenyészőcsúcs osztódásöve világosan több 

 részre tagolódott, amennyiben a vackon ülő virágdudorok 

 alsó sejtsorai másodlagos szövetekbe mennek át és a meristema 

 magát a virágdudor (s a pikkelylevél) testét alkotja. A virág- 

 dudorok akropetalis rendben jelennek meg. A virágzat tenyé- 

 szőcsúcsának megfelelő meristemás sejtcsoportjai tehát a murva- 

 levelek állása szerint, e tartólevelek ós a honaljukban ülő 

 virágdudorok (tengelyképlet -f- a viráglevelek kezdeményei) 

 kifejlesztésére használódnak el. 



A dermatogen sejtek palástja végigterül a virágdudoro- 

 kon. E dudorok belső, körülbelül 9 sejtsora radiális irányban 

 megnyúlt. A legkülső — fertilis — fészekpikkelyek hónaljában 

 ülő virágdudorok kissé torzultak, médián alsó oldaluk hosz- 

 szabb, mint a meredekebb felső. Az eddig hengeres virág- 



