110 



IRODALMI ISMERTETŐ 



széleskörű, olvasottsága s ezekkel párosulva azok a tapasztalatai 

 vitték, amelyeket a szabad természet megfigyelése útján szerzett. 

 Figyelmünket elsősorban azonban a régi irodalmi források körül 

 végzett tanulmányai bilincselik le. Minden alkalmat megragad, hogy 

 a botanikának a mező- s az erdőgazdasággal, kultúránk történétével 

 való kapcsolatait megkeresse s ezeknek tüzetes kifejtésével valóban 

 oly művet teremtett, mely éppen az emiitett két iránynak párosítá- 

 sával nemcsak élvezetes olvasmányt nyújt, de tudományos érték 

 tekintetében is jelentősnek mondható. 



Irodalmunkban alighanem ez az első mű, mely mélyebben 

 hatol be annak a szerepnek kutatásába, melyet a botanika a régi 

 múlt korok gazdasági és szellemi életében játszott ; szerzője amellett, 

 hogy az Alföld nagy részének flóráját maga is jól ismeri, régi iro- 

 dalmi kútf orrásokban kereste és találta meg a flóratörténelmi vonat- 

 kozásokat ; igy különösen az Alföld erdészeti problémáját tárgyalja 

 kimeritően és oknyomozó történelmi alapon. 



Be kell vallanom, hogy ilyen célokra tartottam alkalmasoknak 

 azokat az enumerációkat, országunk több vidékére vonatkozó florisz- 

 tikai feljegyzéseket, amelyeknek közlésére a „Magyar Botanikai 

 Lapok"-ban annak fennállása óta oly nagy súlyt helyeztem. Rapaics 

 ügyes kézzel csakugyan kiragadta ezekből is mindazt, ami erre a 

 célra, az Alföld növéiryföldrajzi jellemzésére alkalmas s ezzel elég- 

 tételt n3 r újtott azokkal szemben, akik az enumerációk közlése ellen 

 bizonj'os ellenszenvvel viseltettek. Annak a számos kapcsolatnak 

 felderítésével, amely a botanika s az ember közt az Alföldön élő 

 növényzet ós az idők során az Alföldön lakott népek közt fennállott, 

 Rapaics valóban egy alföldi kultúrbotanikának vagy műveltség- 

 történeti növén} T földrajznak vetette meg az alapját s kivánatos volna, 

 ha ebben az irányban tovább folytatná munkásságát. Műve megírása 

 közben számos olyan problémára akadt, melynek megfejtésével érde- 

 mes foglalkozni. 



S ha néhol irói heve elragadja, ha egyik-másik helyen talán 

 nem egészen megfelelő, sőt itt-ott néhány bizarrnak mondható szava- 

 kat használ is — mintha csak a modern zene példájára készakarva 

 s a pikantéria kedvéért kevert volna diszharmóniát az egyébként 

 összhangzó egészbe, másutt pedig mintha csak az összhang — néhány 

 tetszetős eszme kiépitése — kedvéért áldozott volna fel olyan ténye- 

 ket, amelyek ezt megzavarták volna, ha p. o. pontusi „regénj^'-röl 

 szól, holott maga is megállapitja a pontusi elemek jelenlétét s flóránk 

 összetételére gyakorolt jelentős befolyásukat s maga is megállapitja 

 a „pontusi" jelző mélyebb értelmét, ami nem egyéb, mint a Duna 

 széles medrének mint növényvándorlási útnak jelentősége ; ha néhány 

 flóránk kifejlődésében fontos tényezőt (p. o. az időleges éghajlat- 

 ingadozásokat) egypár odavetett szóval ejti el ; ha a nyirfa „regé- 

 jéről" szól, holott a nyírfának alföldi előfordulása nem „rege", 

 hanem valóság; ha alföldi flóránkat jellemző néháiry feltűnőbb növényt 

 kertészeti maradványnak vagy behurcolt növénynek mond s egyál- 

 talában az emberi kéznek a növények elterjesztésében s flóránkban 



