10 LENGYEL GÉZA 



Vidékünk földrajzi képének és geológiai szerkezetének nagy egyöntetű- 

 sége növényzetének csekély változatosságában is tükröződik. A Mátra vonala 

 sokkal érdekesebb, már azért is, mert itt érintkeznek a keleti és a nyugoti 

 flóraterületek ; sok nyugoti növény erre vonul kelet felé (DianÜius coUituts), 

 viszont keletiek itt érik el legnyugotibb pontjukat (Symphytum cordatiim). 

 Növeli a Mátra érdekességét sok alhavasi növény megjelenése is (Rosa alpina, 

 Atragene alphia, Vacciniuin myrtiUus, Convallaria vertigillata). A tőlem 

 ismertetendő vidék ennél sokkal egyhangúbb. A Mátra andezit-trachytjaitól 

 északra fekszik ez a hegyes-dombos terület — az igazi palóczföld — , melyet 

 a Mátra, Medves és Bükk nyúlványai és előhegyei borítanak. Fölépítése 

 úgyszólván kizárólag neogén-homokkő, völgyeiben ennek törmelékével ; csak 

 északi zugában, Istenmezőnél van megszakítva egy mésztufa-folttal. 



Szabó József is olyan jellemzőnek találta a homokkövet az 

 egész vidékre, hogy népies palócz nevén egyenesen »apoka-formáczió- 

 nak« nevezi. A nagymérvű erdőpusztítás szomorú következményeit most 

 kezdik csak érezni. Különösen szomorú a táj a megye legészakibb zugában, 

 ahol a letarolt, kopár homokkőhegyek nyári Naptól leaszott növényzete 

 vajmi sivár képet nyújt. A legkisebb zivatar is nagy pusztításokat tesz hegy- 

 oldalain, melynek óriás szakadékai mint megannjd nyílt seb tátonganak. 

 Újabban nagymérvű ákáczülteléssel óhajtanak — több-kevesebb sikerrel — 

 a bajon segíteni. 



Magasságai nem nfigyon haladjak meg a 4 — 500 métert, és így a magas- 

 ságok szerint való növényzeti övekből csak az alsó erdőtáj van kifejlődve. 

 Csak a vidékünket környékező hegységjek emelkednek ki jobban (Bükk 

 957, Mátra 1010, Nagy-Salgó 623, Karancs 727). 



Erdeinek túlnyomó részét a bükkösök teszik, még pedig gyakran keverve 

 Carpimis betuhts-sz&\ ; társaságában sokszor előfordulnak még : SaJix caprea, 

 Popuhis trcmuJa, P. álba, Sorbiis torniinalis, TiJia platyphylla, T. cordata, 

 Acer Pseudoplatanus. A tölgy- és bükkerdők ezekben a kisebb magas- 

 ságokban nem válnak el éles magassági övekben, hanem ugyanazon magas- 

 ságokban keverten bükk- és tölgj'^erdők láthatók. Tiszta tölgyerdők {Qticrctis 

 aiirea) ritkábbak, többnyire keveredik a csertölgygyei (Oiierciis cerris) az utóbbinak 

 előnyére. A mocsártölgy (Qu. borealis) erdőt nem alkot, csak elszigetelten, 

 alacsonyabb fekvésű helyeken, völgyekben, az erdők alsó szélein fordul elő. 

 Fajvegyülékeit bár eléggé kerestem, nem tudtam megtalálni. 



Az erdők szélén, tisztásain változatos bokros növényzet díszlik ; Corylus 

 aveUana, Crataegits oxyacantha, Rosa caniiia, R. dtimetorum, Pninus spinosa, 

 Ríibíts caesins, R. Idaeiis, R. discolor, Evonymns curopaetis, Staphylea pinnala, 

 Acer campestre, Rhamnns catharlica, Cornus sangiiiuea, Sambitcus racemosa 

 alkotnak ilyen bozótokat, gyakran keresztül-kasul futva iszalaggal ; itt-ott 

 egy-egy magányos Sambuciis racemosa magaslik ki közülök. Erdők tisztásain 

 a nyírfa alkot olykor szép csoportozatokat. 



Erdeinek, kivált bükköseinek alja-növényzete nem mutat nagy válto- 

 zatosságot ; legszebb még a nedves szakadékokban, források mentén. Itt 

 díszlenek a harasztok : Aspiditim filix nias, Athyrium filix femina, Poly- 



