NÖVÉNYTANI KÖZLEMÉNYEK 



A KIR. M. TERMÉSZETTUDOMÁNYI TÁRSULAT 

 NÖVÉNYTANI SZAKOSZTÁLYÁNAK FOLYÓIRATA 



V. KÖTET. 1906. 3. FÜZET. 



Borbás Vincze emlékezete.* 



(Arczképpel.) 



A »scientia amabilis« hazai művelőinek amúgyis csekély száma ismét 

 kevesebb lett egy munkás taggal. 



Borbás Vinczét, a kolozsvári egyetem tudós tanárát ragadta el 

 közülünk a halál, múlt évi július 17-ikén. 



A gyászeset váratlanul jött, betegségéről nem is tudtunk ; hisz még 

 halála éjjelén is kedvelt növényei között búvárkodott. Úgyszólván dolgozó 

 asztala mellől szólította el a kérlelhetetlen halál. 



Mint a magyar tlorisztika egyik nesztora, az ország növényzetének leg- 

 régibb kutatói és legjobb ismerői közé tartozott. 



Csak olyan szerényen kezdette ő is pályafutását, mint mi akárhányan, 

 azzal a különbséggel, hogy neki abban az időben a florisztika terén tanító 

 mestere sem igen volt. Ü a magyar talajból nőtt ki ama hátások alatt, 

 melyeket reá a korát megelőző botanikusok gyakoroltak. Bár működéséhez a 

 serkentést idehaza kapta, nem tűnt el nyomtalanul reá nézve ama hatás 

 sem, melyet külföldi tanulmányútai és a külföldi irodalom szorgalmas tanul- 

 mányozása gyakoroltak. 



Vas szorgalmát, sok tudását és minden idejét arra fordította, hogy 

 hazájának a botanikai tudomány terén szolgálatokat tegyen. Ezt a czélt azután 

 különböző módokon iparkodott elérni. 



Előbb a középiskolában, majd az egyetemen terjesztette a tudás 

 magvait. A botanikai tudomány nehéz útjain törekvő fiatal nemzedéknek 

 mindenkor lelkes támogatója és oktatója volt. Ezen a réven többen valljuk 

 őt mesterünknek. Hálásan ismerjük el, hogy nem csupán kirándulásai köz- 

 ben, a szabad természetben oktatott bennünket a legnagyobb készséggel, de 

 az ország különböző vidékein végzett gyűjtéseink revíziójával is tetemesen 

 járult ismereteink bővítéséhez. 



Borbás Vincze az eddig ismert magyar botanikai írók legtermékenyeb- 

 bike volt. Irt a népnek, a műveltebb osztályoknak, a középiskolának és az 

 egyetemnek; írt a magyar és a külföldi tudományos világnak. 



Hosszú működése alatt nagy herbáriumot gyűjtött össze, de nemcsak 

 a saját tanulmányai czéljaira, hanem másokat is részesített gyűjtése anya- 



* Felolvasta ThaiszLajos a növénytani szakosztálynak 1906. évi április 

 25-ikén tartott ülésén. 



