72 THAISZ LAJOS 



gából. Bajosan akad az országban olyan herbárium, melyben Borbás-féle 

 gyűjtések ne lennének. A külföldi gyűjtemények számára is sok fajt gyűjtött 

 össze, és nagy szolgálatot tett a magyar florisztikának az által, hogy a kül- 

 földi szakférfiak is járulhattak e réven a magyar flóra kritikusabb fajainak 

 az elbírálásához. 



Végig tekintve nagy irodalmi működésén, azt látjuk, hogy munkálko- 

 dása szaggatott, ötletszerű volt. Hol egy megyei flóra, hol egy monográfia, 

 hol ismét egy más irányú munka jelent meg tőle a vidéki hetilapoktól kezdve 

 a legkomolyabb külföldi szaklapokig a legkülönbözőbb, sokszor csak nehezen 

 hozzáférhető, vagy nem is sejtett helyeken. 



Alig van a Magyar Korona országainak olyan vármegyéje, melyet föl 

 nem keresett volna. Tanulmányait lehetőleg olyan vidékekre is kiterjesztette, 

 melyek botanikai tekintetben kevésbé voltak ismeretesek. De azért az ismert 

 területeket is meglátogatta olyan czélból, hogy a mások munkáját fölül- 

 bírálhassa. Eme jogával azután sokszor nagyon keményen élt is. 



Olyan génuszokat, melyeket mások csak az imént dolgoztak fel, szintén 

 nagy előszeretettel tanulmányozott át újból, és ilyen alkalommal is nagy volt 

 a hajlandósága a legélesebb kritikára. 



Monografikus munkái kivételével, rendszerint csak kisebb flóraterületeken 

 munkálkodott, bár ő is egyike volt azoknak, akiktől hazánk egész terüle- 

 tének florisztikai feldolgozását vártuk. Alighanem benne is volt a terv műkö- 

 dési programmjában, melynek végrehajtásában bizonyára csak hirtelen el- 

 hunyta akadályozta őt meg. 



B o r b á s Vincze botanikai tanulmányútait még 1862-ben kezdette meg. 

 Képzelhető, hogy az ő szorgalmas munkája milyen óriás herbáriumi anyagot 

 hordott össze az azóta letelt 43 esztendő alatt. Ebből az anyagból sok olyan 

 növényalak került elő, melyet Borbás a tudomán^^a nézve újnak itélt, és 

 mint ilyent le is írt. Sokszor hallottam olyan véleményt, hogy Borbás az 

 új » fajok « megállapításakor túllépte azt a mértéket, mely a tudományos köz- 

 felfogásban létezett. De nem itt a helye annak, hogy e fölött bírálatot 

 mondjunk, mert azt részben már elvégezte az irodalom, nagyobb részben 

 pedig ezután fogja majd elvégezni. A tudomány rostáin minden irodalmi 

 terméknek át kell esni, és aki majd az ő eredményeit fogja latolgatni, az 

 nem minden esetben fog boldogulni csupán csak a leírásaiból, ehhez egyéb 

 eredeti okmányok : a gyűjtött növény és annak névjegye is föltétlenül szüksé- 

 gesek lesznek. Vagyis Magyarország flóráját Borbás herbáriuma nélkül 

 helyesen megírni nem lehet, a tudomány érdeke kíván tehát annak helyet az 

 ország valamely nyilvános gyűjteményében. 



Életrajzi adatai a következők . 



Deétéri Borbás Vincze régi magyar nemesi család sarja az 1844. évi 

 július hó 29-ikén Ipoly-Litkén (Nógrád-m.) született. Középiskoláit az egri gim- 

 náziumban végezte, és már ekkor fölébredt benne a növények iránt való 

 meleg érdeklődés. Tudományszomja csakhamar a fővárosba hozta őt, és itt 

 1868 ban kezdette meg egyetemi tanulmányait a természettudományok és a 

 philologia köréből. Még egyetemi tanulmányainak befejezte előtt tanított előbb 



