AZ ACAULON TRIQUETRUM MAGYARORSZÁGI ELTERJEDÉSI VISZONYAIRÓL. 23 



a stegocarp nioháUnál, hanem a tokfal szabálytalanul reped föl, és csak 

 igy jut ki belőle a spóra, mely rendesen tetemesen nagy szokott lenni. 



A legtöbb cleistocarp moha ritka, általában kevés helyről ismeretes. 

 Valószínű, hogy ez nem annyira gyér, sporadikus előfordulásuknak tudható 

 be, mint talán inkább annak, hogy felette apró termetük miatt nagyon könnyen 

 elkerülik a gyűjtő figyelmét ; csak szorgalmas kutatás után találjuk meg 

 éppen apróságuk miatt. 



Az AcaiiJon triquetritm jellegei a következők.* E kétlaki kis moha 

 mindössze 1 — 1-5 mm magas. A cT -növénykét apró, 4—5 levél alkotja, 

 amelyek az antheridium-ot zárják körül, és amely a d^-mohocskának 

 mindenkor a szárán oldalt ül. A sporogonium-ot termő növényke, vagyis 

 a $-mohocska, ha száraz helyen és állapotban van, háromszögletes; levelei 

 jellegzetesen háromszögletesen borulnak össze a tokocska felett, azt egészen 

 betakarják ; tetörészükön kissé össze is sodródnak. E levelekből az ér szabad 

 szemmel is látható szőrré fut ki ; különben teknőalakúan összeborulok, közép- 

 erük nagyon élesen válik ki.** A tokocska gömbded, tetőrészén rövid csúcs- 

 csal ; fiatalon világos zöld. ha megérett barnás. 



8. rajz. AcaviloH triquetrmn normális sporogonium-a ; vaginuláján oldalt archegonium ; 

 a hattyúiiyakszerűleg görbült seta-n a spóratok ; az egészet betakarja a teknőszerűen 



görbült levél (makói példán)' után), 



Kanafja (séta) — és ez a legjellegzetesebb vonása — hattyúnyakszeriten 

 meggörbült ; így a tokocska nem egyenes állású, hanem ferde, sokszor majd- 

 nem vízszintes (8. rajz). 



Spórája kora tavaszszal érik. 



A tokocska felső részén levő kis csúcsot, amely a csőrrel (rostrum) 

 végződő fedő helyét foglalja el, bár szabad szemmel is láthatjuk, de 

 olyan túlságos nagynak hazai példáinkon sohasem találtam, mint aminőnek 

 pl. G. Roth munkájában rajzolja.*"* 



E kis csúcsot alkotó sejtek már a felületi metszeten is kissé eltérők a 

 tokocska falát alkotó többi sejtektől, amint ezt a 9. rajz mutatja ; pár sejt 

 alkotja csak, amelyek nem annyira nyúltak, hanem már inkább parenchy- 

 másak. De valami nagyobb elkülönülést — mint a rajzon láthatjuk — egy- 

 általában még nem észlelhetünk. 



A száraz helyeken gyűjtött példányokon a háromszögletességet én is 

 láttam, ellenben a nedves vagy árnyékos helyeken gyüjtöttekén nem. Inkább 



* Limpricht 1. c. I. p. 181. — G. R o t h 1. c. p. 125. 

 ** Limpricht 1. c. III. B. p. 636. 

 *** 1. c. Taf. V. Fig. Z.:3b, c. 



