98 KISEBB KÖZLEMÉNYEK. 



fölszerelése közben sok érdekes adat kerül kezembe. .Sok származik ezek közül 

 a szorgalmas Sándor József kezeiből, aki tudvalevőleg S a d 1 e r idejében 

 élt és akinek gyűjteménye »nemcsak nagy buzgalomról, de éles látásról is 

 tanúskodik« (Borbás). Sándor növényei különösen a növények mellé 

 adott jegyzetek miatt is figyelemre méltók. Ezek közül szakosztályunkban* 

 Jávorka Sándor mutatatta be a Vinca minor és V. herbacea állítólagos hibridjét. 

 Jelen alkalommal Sándor gyűjtötte érdekes, bár nem nagyfontosságú példát 

 mutatok be. Ez egy Secale cereale kalász, melynek szemei kicsiráztak és a 

 fiatal növénykék még apró kalászkákat is fejlesztettek. A lelkiismeretes Sándor 

 ezt a jelenséget nemcsak hogy leírja a szárított növény mellé adott jegyzetben, 

 de az ilyen módon származott és nem rendes fejlettségű növényeknek nevet is 

 adott, elnevezve ezt Secale slachyrhyzon-nak. Kuriózumképpen közlöm a két 

 jegyzetet, amely szorul szóra a következő : 



Triticum stacliyrhyzon SÁNDOR culmis V2 pedalibus tenuibus gracilibus, 

 foliis linearibus brevibus parvis, spiculae solitariae 1—2 in culmo, calicybus 

 2-floris (?), glumis coroUinis margine ciliatis brevi-aristatis, radice spicam 

 caerealem (sic !) referente. Semel inventa in sylvis Budáé. Monstrum Secalis 

 caerealis. 



Secale stachyrhyzon Sándor culmi semipedalis et ultra graciles, fólia 

 tenuissime linearia spicula in quovis (?) culmo unica subbiflora, glabra, glumis 

 margine ciliatis arista brevis, radix spica secalis cerealis. Jucunditatis ergo 

 hunc pulchrum naturae lusum, ubi spica ad terram prostrata, germinavit et 

 hanc miram plantulam produxit proposui. Inveni in sylvula caedua montis 

 Schwabenberg (!) prope Budám. Mágocsy-Dietz Sándor. 



Érdekes természeti ritkaság.** A budapesti kir. m. tudomány-egye- 

 temi növénykert a N e u s c h 1 s z-féle részvénytársaságtól 1905. évben 

 óriási fakorongot kapott ajándékba, amelynek méretei megérdemlik a na- 

 gyobb körben való ismertetést. Annyival is inkább, mivel kivesző hazai 

 nevezetességeink közül való százados kocsányos tölgyfáról (Quercus pediincu- 

 lata Ehrh.^ van szó. A nevezett fakorongot a belovári erdőben vágták ; át- 

 mérője 237—240 cm., ennek megfelelőleg a kerülete körülbelül 7'5 m. — 

 úgy hogy átkarolni csak 4 ember tudná. Sugárirányban 197 évgyűrű szá- 

 molható meg rajta, tehát ha évenként egy évgyűrű képződését tételezzük fel, 

 a fa ugyanannyi éves volt, tehát egy 1708. évben kicsírázott makkból nőtt 

 fel, és így 6—7 emberi generáczió korát élte túl. A 35 cm. vastag korong- 

 nak 11 métermázsa tekintélyes súlya van, és az egész korong ép, semmi 

 korhadás jele sem mutatkozik rajta ; a repedések, úgy látszik, már a szára- 

 dás következtében keletkeztek rajta. Ilyen nagyarányú méreteinél fogva az 

 egyetemi növénykert érdemesnek tartja a korongot gyűjteményében megőrizni. 



TOMEK JÁNOS. 



* 1905. évi április 12-ikén. 

 ** Előterjesztette Szabó Zoltán a növénytani szakosztálynak 1906. évi áp- 

 rilis 25-ikén tartott ülésén. 



