34 



SZAKOSZTÁLYI ÜGYEK. 



növények keleten sziklakok, míg nyugaton 

 nem azok és fordítva is. Ilyen pl. az 

 Althaea officinalis. A sz\k\akó jelleg amúgyis 

 a talaj chemiai befolyásától függvén, ezt 

 nem magyarázhatjuk meg a klímával. A 

 megoldást csak a sziklakő növényszövet- 

 kezet keletkezése adhatja meg. bhhez 

 megint a Jialophytistnus elemzése szolgál- 

 tatja a kulcsot. 



R a p a i c s a maga élettani és ökológiai 

 megfigyelései, valamint az irodalom föl- 

 jegyzései alapián a halophytismust önálló 

 jellegnek tartja, és mint a talaj chemiai 

 hatásától függő jelleget élesen elválasztja 

 a fény, a meleg és a víz fizikai befolyásán 

 nyugvó xerophytismustól és legföljebb 

 mint mellérendelt tényezőket tekinti, ha 

 egyazon növényen jelennek meg. 



A szíklakás a különböző növényeken 

 különböző fokú, és a sziklakő homoki 

 xerophyta-típustől a tengerparti tiszta 

 halophytismusig a két jelleg közbenső ke- 

 verődési állapotai vezetnek el. 



A geológia azt mutatja, hogy a szik 

 mint sivatagi képződmény, csak az újabb 

 korszakban jelenik meg, és így természe- 

 tesen a szíklakás maga is. A sziklakő 

 növények tehát a vázoltak alapján a xero- 

 phyta növényektől származtak és szár- 

 maznak, még pedig ezeknek a tengerpartra 

 irányuló vándorlása útján. Vannak azon- 

 ban olyan alakok is, melyek ennek a 

 vándorlásnak, melyet R a p a i c s positiv- 

 nak nevez, éppen az ellenkezőjét mutat- 

 ják, vagyis a negatív vándorlást ; tehát 

 az alkalmazkodásban a halophytismustól 

 a xerophytismus felé haladnak megint. 

 Ezek a vándorlók vagy neohalophyta-k, 

 melyek a pozitív vándorlásnál a halo- 

 phj'tismusig jutnak el, és itt vagy meg- 

 állapodnak, mint tették azt a ma már csak 

 tengerparton lakó sziklakok, vagy onnan 

 megint a szárazföld belsejébe vándorol- 

 nak mint negatív irányú vándorok és az 

 alkalmazkodásnak éppen fordított sorozatát 

 futják végig, mint a positív vándor szik- 

 lakók. A neohalophyta-kkal szemben van- 

 nak és a két vándorlás összegező ered- 

 ményeképpen előállanak az archihalo- 

 pliyta-k, melyek a két határ között minden- 

 fokú életkörülmény mellett megélnek, ter- 

 metökben pedig a két szélső jelleg egyes 

 vonásaib(')l megállapodott új kevert jelle- 

 get öltöttek. 



Hazánk, mint önálló földrajzi egység a 



nyugoti Európától a sziklakő növény- 

 szövetkezetében éppen abbian különbözik, 

 hogy több a pozitív vándorlási állapotban 

 levő szíklakója és hogy egészen önálló fej- 

 lődést árul el ebben a töiténetbcn, amely 

 nem egybennszülcitt növénypolgárnak adott 

 eredetet. 



A tárgyhoz T h a i s z Lajos szólva, ama 

 véleményét nyilvánítja, hogy R a p a i c s 

 tanulmánya hiányos. Nincsenek benne ki- 

 merítve az összes hazai sziklakok. A hazai 

 sós talajok növényzetének különbözőségét, 

 valamint ezeknek okait nem derítette ki. 

 A sós növények sorozatában említett 

 Plantago sihirica egyáltalában nem is 

 tenyészik az országban, azt nálunk a 

 Plantago Schtvarzenbergiana Schur helyet- 

 tesíti. 



R a p a i c s új műszavakat is alkotott 

 a sziki növények bizonyos csoportjaira. 

 T h a í s z fölöslegesnek tartja az amúgy 

 is bőséges terminológiát még jobban meg- 

 terhelni. Új műszavak gyártásának egj'- 

 általában csakis behatóbb és kimerítőbb 

 tanulmányok alapján írt művekben van 

 jogosultsága. 



6. Schilberszky Károly » Teraio- 

 lógiai esetek« czímen tartott előadásában 

 bemutatások kíséretében a következőkről 

 szólott : 



1 . gőcsörösség az enj^ves égerfa (Alnus 

 glutinosa) gyökerén, mely abnormális ere- 

 detű polycladia-ban bírja alapját. A jelleg- 

 zetes képződésű vastag gyökeret Ma- 

 gyar Endre küldötte Szolyvárról, melj^et 

 ő a Latorcza-folyó medrében talált. A 

 szóban forgó vastag gyökéren egymás 

 mellett sűrűen temérdek járulékos gyökérág 

 okozza a bemutatott csomorosságot. Ha- 

 sonló külsejű de tőle eltérő eredetű esetek 

 fordulnak elő pl. a Thuya giganfea, Fraxi- 

 nus és Castanea vesca fás gyökerein. 



2. Bemutatja a Prunus armeniaca virá- 

 gát, feltűnően ellombosodott csészelevelek- 

 kel, melyek tetemesen hasonlítanak e fa 

 lomblevcleihez ; Schilberszk}' meg- 

 jegyzi, hogy a Rosaccae család körében 

 eme változásra rendkívül nagy a haj- 

 landóság. 



3. Árpával érő körtéket mutat be (gj'üj- 

 tötte dr. P á k o z d y Károly egy gellért- 

 hegyi kertben), melyek voltaképpen nem 

 gyümölcsök, hanem hajtásoknak — leg- 

 vali'iszínűbben farügyeknek — a szöveti 



