116 BERNÁTSKY J. 



legsűrűbb, legalább a legzöldebb, a harmadik (fölülről) a legvilágosabb színű, 

 sőt az edénynyalábok közelében vízszövetet alkot, ami ismét élénken emlé- 

 keztet a Convallarieae típusára és feltűnő összhangzásban van azzal, hogy ez a 

 növény morfológiailag is még legközelebb áll a Convallarieae-htz és a Poly- 

 gonateae-c^o^ovion belül a phylogeniailag legalsóbb fokon van. Mindezzel 

 egyezik az is, hogy az edénynyalábot kísérő feszítőszövet gyenge, kevéssé 

 differencziálódott, azaz kezdetleges fejlődésű. 



2. Smilacina slellata. 



A felbőrsejtek h : sz = 1 — 3:1, még az erek mentén is csak = 4:l. 

 Faluk vékony, üregük tág. A levél fonákán szétszórtan egysejtű, érdes 

 felületű, csúcsukon gyengén hajlott szőrök vannak. A zárósejtek alatt és 

 különösen fölöttük lélegzési üreg van. 



A mesophyll 6—7 sor tömör chlorenchyma-ból van alkotva. 



Az edénynyaláb fölött és alatt gyenge kifejlődésű stereoma van ; a 

 főérben alul kissé vastagfalű, színtelen sejtek nagy tömege mutatkozik, a 

 miért is az domborúan kiemelkedik. Ez a feszítőszövet még nincsen olyan 

 mértékben kifejlődve, mint a következő fajokon. A faelemek tágak. 



3. Polygonahim latifoliiim. 



A felbőrsejtek oldalfalai fölületi képen zeg-zugos vonalúak. Keresztmetszeti 

 képen nem nagyon domborodnak ki és nagyon laposak, azaz magassági 

 méretük nagyon csekély. Ez főként a szájnyílás szomszédsejtjein tűnik fel, 

 amelyek 3-szor, 4-szer olyan szélesek, mint a zárósejtek. Közben mutat- 

 toznak keskenyebb sejtek is a keresztmetszeti képen, ami akként magyará- 

 zandó, hogy az oldalfalak zeg-zugosak, úgy hogy ugyanaz a sejt különböző 

 helyen majd szélesebb majd keskenyebb : kiváltképpen pedig a zárósejtekkel 

 szélesen kinyúló karral függ össze az illető szomszédsejt. Az alsó és még 

 inkább a felső lélegzési üreg nagyon alacsony ; a sejtfalak általában vékonyak. 

 Alul főleg az erek mentén finoman csíkolt szőrök vannak. 



A chlorenchyma csak 5, legfölebb 6—7 sejtsorból való. 



A levél alsó lapján a főér mentén a felborsejtek falai roppant 

 vastagok ; úgyszintén a közvetetlenül határos mesophyll-réteg sejtjei is. 

 A következő sejtsorokban a sejtek fokozatosan vékonyabb falúak és egyúttal 

 nagyobbodnak, úgy hogy a harmadik és negyedik sejtsorban aránylag óriási 

 nagy, vékonyfalú sejtek vannak. Ez az egész szövettömeg színtelen, alsó 

 részében inkább coUenchyma-ra, felső részében inkább vízszövetre emlékeztet, 

 és élettani főszerepének megfelelően feszítő szövetnek nevezhető. A felső felbőr 

 hasonló az alsóhoz, de gyengébb és alatta csak egy színtelen, parenchymás 

 sejtréteg van. Következik alul és fölül a jóddal sárgára festődő, tehát fásodott 

 stereoma, amely azonban gyenge, sejtüregeinek átmérője nagyobb mint a 

 sejtfal. (Őszi növény !) A két stereoma-smen belül végre a mestom-nyalab 

 foglal helyet. A faelemek nagyok és számosak. 



4. P. officináié. 



A feibőrsejtek oldalfalai többé-kevésbé egyenesek. Hosszuk úgy 

 viszonylik a szélességükhöz, mint körülbelül 1—4 : 1 ; az erek mentén 

 azonban jóval hosszabbak. Keresztmetszeti képen látjuk, hogy külső faluk 



