120 BERNÁTSKY J. 



génusz gj^ökértörzse szintén mindezekétől élesen elüt. »Salamon pecsétje « 

 néven a külalakja ismeretes. Anatómiailag pedig a keményítő és stereom 

 hiánya, valam.int a kiemelkedő szájnyílások alapján azonnal fölismerhető. 



Az edénynyalábok minéműségéro vonatkozólag e helyen még a követ- 

 kezőket kell megemlítenem. K ny (Verhandl. d. Bot. Ver. d. Prov. Brandenburg. 

 XXIII, 1881/2, p. 94—95) arra figyelmeztet, hogy némely növény szárában 

 ugyanaz az edénynyaláb felső részében koUaterális, alsó részében konczentrikus 

 szerkezetű, és hogy továbbá mindakét szélső alak között sok növényben külön- 

 böző átmeneti alakok fordulnak elő. Vizsgálataim szerint az Asparagoideae 

 szárképleteiben gyakori jelenség, sőt szinte általános szabály, hogy a kereszt- 

 metszeti képen a kerülethez közelebb eső edénynyaláb inkább koUaterális, a 

 középponthoz közelebb eső pedig inkább konczentrikus szerkezetű. Ennek a 

 mechanikai magyarázata szinte kézzel fogható. A középponti helyzetű edény- 

 njí'alábban a zsenge leptom minden oldal felől egyenlő védelemre szorul, a 

 kerületi edénynyalábot egyoldalú, sugárirányú mechanikai hatások érik, és 

 ennek megfelelően az egész edénynyaláb szerkezete sugárirányú. 



A PoJygonatnm gyökértörzsében az cdénynyalábok eme szerkezetét külö- 

 nös figyelemmel kell kísérni, mert ennek alapján faji különbségek állapít- 

 hatók meg. Ha figyelmen kívül hagyjuk, a fajok meghatározása anatómiai 

 úton alig lehetséges. A P. verlicillalum gyökértörzsében az edénynyalábok általá- 

 ban konczentrikus, a P. intilliJloriim-gyöktÖTZséhQn pedig legtöbbnyire koUaterális 

 szerkezetűek. Ámde az említett szabály értelmében nem szabad például egyes- 

 egyedül a kerületi edénynyalábokat hasonlítani össze, mert ezek még a P. 

 verticillatiim gyökértörzsében is kollateráhs szerkezetűek. Másrészt finomabb 

 rendszertani különbség még erre vonatkozólag is állapítható meg, mert a P. 

 verticillatiiin gyökértörzsében a szélső kerületi edénynyalábokban a hadrom leg- 

 alább félhold- vagy félköralakúan veszi körül a leptom-ot, ami a P. iiiulti- 

 Jlorum-ra. vonatkozólag már nem mondható. 



3. P. latifolhim. 



A szájnyílások a záró- és szomszédsejtekkel a többi fajjal szemben 

 a leggyengébben emelkednek ki, de a kiemelkedés mégis közelítőleg egy sejt 

 vastagságának felel meg. Itt egyúttal megjegyezzük, hogy a gyökértörzs 

 felbőrében a zárósejtek magassági mérete nem kisebb mint a többi sejté. 



Konczentrikus szerkezetű edénjmyaláb szinte kivételszámba megy. A hadrom 

 rendesen többé kevésbé hegyes csúcsú és hosszú karú \'- alakot vagy félkört 

 alkot. A legtágabb faelemek talált méretei : 30 X 36 jtt — 2—3 /t ^. A leg- 

 tágabbak rendesen igen sűrűn és aprón pettyezettek. 



Meddő szart viselő gyökértörzsben általában a tömeg kisebb, az edény- 

 nyalábok száma kevesebb, az edények szűkebbek. A kéreg- és bélparenchyma 

 között észrevehető különbség van, utóbbi nagyobbsejtű. Legtágabb faedény 

 mérete : 26|it — 25 u. 



Nagyon gyenge, kétlevelű szart hordó gyökértörzsben a kutikuláris réteg 

 nagyon vékony (holott a felbőr külső tangentiális fala erős gyökértörzsön 

 nagyon vastag), a tartalékszövetek kim.erülteknek látszanak. 



