130 



PÉTERFI MÁRTON 



csosság (perforatio) nemcsak a fölveendő víz tömegét, hanem a fölvétel 

 gyorsaságát is biztosítja (31. rajz). 



A levelek hyalin sejtjei — amint említve volt — szintén a fölszívás 

 szolgálatában vannak. Falaik minden esetben likacsosak, a szabad félben 

 jobban és gazdagabban, mint a takart félben, a csüngő ágak levelein erő- 

 sebben, mint az elálló ágakéin. 



A termőhely nedvességi viszonyaival való korrelácziót semmi sem 

 mutatja jobban, mint éppen a likacsosság. 



Hydrophil alakokon a pórusok majdnem egészen hiányzanak, gyakran 

 csak a kerületüket jelző gyíirű van meg, a bezárt sejtfalrészlet nem tűnik 

 el. Sok esetben, ha meg is vannak, szélüket rostgyűrü nem védi, azaz egy- 

 szerűek. 



A hygrophil alakok pórusai ritkán egyszerűek, rendesen gyűrűsek, szá- 

 muk azonban kevés. 



lO^/^ 



33. rajz. Részlet a Sph. papillosum Lindb. (elálló-) ágieveiének lemezéből ; 1 Hygrophil, 

 2 Xerophil alak. A hyalin sejteken a rostok és a likacsok feltüntetve. 



Xerophil alakok pórusai szélesen gyűrűsek, sokszor nagyok, számosan 

 vannak. 



A likacsosság kellőleg tanulmányozva ma sincsen ; bizonyos, hogy 

 kellő tanulmányozás után jelentőségük nemcsak rendszertani, de ökológiai 

 szempontokból is fog emelkedni. 



Maga a vízfölvétel nagyjából a következő. Két szomszédos hyalin sejt 

 közölt, a levél színén vagy fonákán, parányi csatorna keletkezik, melynek 

 alapját a zöld sejt szabad fala képezi. Ez a kis csatorna a levélre hulló vizet 

 kapilláris úton vezeti lefelé. Az így vezetett víz, ha tömegében még nő, a 

 hyalin sejtek falainak szélein — tehát a csatorna mellett jobbra-balra — lévő 

 likacsokon át a sejtbe kerül. A megtelő hyalin sejt több vizet már föl nem 

 vehetvén, a víz az alább álló hyalin sejtek képezte csatornán vezetődik tovább, 

 és egy még üres sejtbe kerül ; ennek megtelése után ismét másba, és így 



