144 



GYŐRFFY ISTVÁN 



A spórák nem szabályosak, hanem tojásdadon lekerekített háromszögle- 

 tesek, okker-színűek, finom szemecskéjű felülettel. Már csekély nagyítással 

 nagyon feltűnő bennük a dús tartalék-táplálóanyag, 2—3 színtelen olaj- 

 csepp. A spórák nagysága: 15 — 16jti széles, 22— 27 jtt hosszú. 



Legbelül a nagyüregű, vékonyfalú sejtekből alkotott oszlopocska (colu- 

 mella) foglal helyet (44. rajz 5, 47. rajz, 48. rajz 3). 



Amikor már a spóra-anyasejtek tartalma spórává húzódott össze, akkor 

 a tok belsejében az amphithecium és a cokimella között üreg keletkezik, 

 amely csöves, hosszmetszetben pedig hengeres (44, rajz 6) ; ebben a spórák 

 tömege van (44. rajz 7). A columella szövete összeesik, hasonlóképpen 

 a tok háromrétegű falazata is, mivel a szöveti feszültség sokkal kisebb lesz, 

 tetemesen csökken a spóratermő réteg sejtjeinek kisebb térre való össze- 

 húzódása, illetőleg felszívódása által. 



A tok felbőre hosszmetszetben nyúlt, téglásán lapított sejtekből áll. 

 Ott, ahol az urna-rész végződik, és ahol a süveg kezdődik, tehát ahol 

 más mohánál a peristom van, és a hengeres tok keskenyedni, össze- 

 szorulni kezd, ott a felbőrsejtektől 

 eltérő alkotású néhány sejtet látunk 

 (48. rajz). 



A ferdén álló tokcsőrt (rostrum) 

 és tokfedőt (operculum) kívül téglásán 

 lapított sejtekből álló felbőr borítja (48. 

 rajz 1) és belsejükben nagyüregű 

 parenchymás sejteket látunk. 



A pontozott vonal 48. rajzunkon 

 mutatja azt az irányt, ahol a tok fedője 

 leválik az urna-ról. A leválás helyén a 

 rendes felbőrsejt helyett néhány sugár 

 irányában nyúlt, tehát a tok tengelyére 

 merőlegesen, erősen lapított sejt van, 

 amelyeknek kutikulája különösen egy 

 helyen jóval vékonyabb, mint a többi 

 sejt kutikulája. A toksüveg leválási vona- 

 lához minél inkább közelednek a tok- 

 csőr és az urna felbőrsejtjei, annál 

 szélesebbek lesznek ; de ez csak egy darabig tart, mert azután a sejtek ismét 

 kurtábbak lesznek. így a felbőr-sejtek alapi és tető részén keresztül húzott 

 képzeletbeli vonal — az urna alúlsó részétől fölfelé haladva — mindinkább 

 szélesedik, majd összeszűkül legkeskenyebb a leválási pontnál és ismét kezd 

 kiszélesedni, majd keskenyedni ; míg végre a tokcsőrön egyenletesen pár- 

 vonalas. 



Az oszlopocska és a spóratermő réteg fölött ismét eltérő alakú sej- 

 teket látunk. A parenchymás sejtekből alkotott tokfedő szövete alatt téglásán 

 lapított 2—3 sejtréteget látunk ; ezek mentén reped föl a tokfedő és esik 

 le. Még pedig azért, mert az urna szövetének szöveti feszültsége a spórák 



48. rajz. Pt. cavifolium tokjának felső 

 részéből készített keresztmetszet ; 1 fel- 

 bőr, 2 tokcsőr, 3 columella. (137 n.) 



