A PTERYGONEURUM CAVIFOLIUM ANATÓMIAI SZERKEZETE. 145 



képződése által nagyon csökken, ellenben a tokfedő szövete, mivel tömör 

 és nem változik meg, megtartja szöveti feszültségét; az urna sejtjei 

 pedig összehúzódnak, és összeránczosodásuk következtében lepattantják a pon- 

 tozott vonallal feltűntetett irányban a tokfedőt. És mivel peristom-foga nincsen, 

 az urna széle sima, tarszájú. 



E mohának anatómiai alakulása nagyon nevezetes külső tényezőkön alap- 

 szik. Mikor az ivartalan nemzedék fejlődni kezd, egészen zöld ; minél inkább 

 fejlődik, minél nagyobb lesz a tok, annál feltűnőbbé válik a színváltozása. 

 Eleinte füstös-sárga, majd világos-piros, piros, végűi bíborszínűvé válik a 

 tokot burkoló vastagfalú, legkülső sejtrétegének és a toknyél felső részén 

 kivül levő sejteknek a fala. Nagyon feltűnő ez a színváltozás. 



A színsötétedés együttesen halad előre a spóraképződéssel. Mikor a 

 spórák elkülönülni kezdenek, a tokfal is kezd színessé válni, és mikorra a 

 spórák megérettek, lehull a tok fedője, — az urna bíborvörös színűvé vált 

 már akkor. Ez a körülmény adja kezünkbe a megoldás kulcsát is. 



A hólepel alatt nagyon jól fejlődik e moha, mire ez eltakarodik, a Pt. 

 cavifolium ivartalan nemzedéke már erősen fejlett. A tél zord hidege és a 

 szeszélyes időjárás ellen biztos védelmet nyújt a kívülről kifejlődött kutinizált 

 sejtfal. Mikor a spóra elkülönülésére következik a sor a tok belsejében, akkor 

 a télutó és a tavasz melegebb napfénye éri e téli mohát ; a meleg veszedelmet 

 jelent reá nézve — és ez ellen a napsütés ellen védekezik a piros szín 

 kiválasztásával I Ez mint valami védő, fénytszűrő ereszti át a tok belsejébe 

 a fénysugarakat, és így ezeknek káros, chlorophyllt roncsoló hatását elhárítja. 



Makó környékén márczius elején az eredő Pt. cavifolium tokjait elég 

 meleg fogadja. E növény termőhelyein sok alkalommal megmértem a hő- 

 fokot, és úgy találtam, hogy pl. a Maros szeles, de napsütötte homokos 

 partján a hőfok -f 23o C ; ugyanott védettebb helyen, mélyedésekben -|- 25o C 

 is volt; a »Bárány«- és »Itató legelő«-n szellős füves helyen -|- 20 — 25o C, 

 széltől védett helyen, pl. töltés oldalán + 30- 32o C is volt egy-egy melegebb 

 napon a hőfok, amelynek e mohák a nappali fölmelegedés maximumánál voltak 

 kitéve. Ha már most be nem rendezkednek a Nap erős fénye ellen, természetes, 

 hogy ez pusztulásukat jelentené. Hogy a Nap melege ellen erősen kell véde- 

 kezniök, a leveleknek — részben a víz visszatartására alakult — lamellája és a 

 szájnyílások kialakulása is elvitázhatatlanul bizonyítja. 



Növénytani Közlemények. 1906. V. kötet, 4. füzet. *" 



