156 



SZAKOSZTÁLYI ÜGYEK. 



érdemleges elintézés-módja iránt és az 

 illetékes körökkel való érintkezés után 

 tegyenek jelentést a szakosztályi ülésen, 

 hogy a cselekvés terére léphessünk. C s a- 

 p o d i indítványa végül azzal a megjegy- 

 zéssel fogadtatott el, hogy a Természet- 

 tudományi Társulat választmányának egyik 

 korábbi indítványa alapján a közel jövőben 

 nemcsak a Pcgaimm-vó\, hanem a hazai 

 területen előforduló összes természeti 

 ritkaságok megőrzéséről is gondoskodva 

 lesz. 



3. Csávolszky Mihály ■» Adatok 

 Nagybánya és vidéke növényzetének isme- 

 retéhcz«. czímű dolgozatát K ü m m e r 1 e 

 J. Béla terjeszti elő. Az előadó T h a i s z 

 Lajos véleménye szerint Csávolszky 

 dolgozatában olyan nagy hibákról tesz 

 említést, hogy az ennélfogva közlésre nem 

 tarthat igényt. 



4. P é t e r f i Márton y>A tözegmohák 

 ökológiája^ czímű dolgozatát S c h í 1- 

 b e r s z k y Károty terjeszti elő. Az öko- 

 lógiai viszonyok kimerítő ismertetése ki- 

 terjed a tőzegmohák összes fejlődési sza- 

 kaszaira, melyeknek egybevetéséből P é- 

 terfi kimutatja, hogy az egyes fajok 

 rendszertani tagolódása szorosan össze- 

 függ az ökológiai viszonyokkal. 



5. S c h i 1 b e r s z k y Károly élő Buxus- 

 leveleken zuzmiítelepeket mutatott be, mely 

 epiphyt előfordulás magyarázataként föl- 

 említi, hogy a zuzmótelep kifejlődéséhez 

 szükségelt táplálékot minőségi és mennyi- 

 ségi tekintetben az élő levelek felszínére 

 a szél vagy egyéb szállító tényezőnek 

 kell betudni. 



A növénytani szakosztálynak 1906. évi 

 október 10-ikén tartott (CXXIII.) ülése. 



Elnök : Klein Gyula ; h. jegyző : .S c h 11- 

 b e r s z k y Károly. 



1. Klein Gyula elnök üdvözölvén a 

 szünet után először összegyűlt szakosz- 

 tályi tagokat, sikeres munkálkodásra buz- 

 dító b»széde után az ülést megnyitottnak 

 nyilvánítja. 



2. P r o d á n Gyula » Három kleisio- 

 karp mohának hazai eltérj edéséröl<.<. czímű 

 dolgozatát Schilberszky Károly ter- 

 jeszti elő. 



3. T u z s o n János a) i>Potentilla rep- 

 ians L. f. aurantiaca Knaf előfordulása 



Magyarországon « czímű előadásában föl- 

 említi, hogy e növény eddigelé csupán 

 egy helyről, a csehországi Kmotauból is- 

 meretes, ahol Knaf gyűjtötte kőfalakon. 

 T u z s o n ismerteti e növénynek a monori 

 »Pióczás« nevű mocsár szélén való elő- 

 fordulását. A piros és narancsvörös szín 

 a P. reptans L. virágjának normális vál- 

 tozási körébe nem tartozik és a nevezett 

 két, különböző helyen előforduló növény 

 egymással sem állhat közvetlen leszármazási 

 viszonyban. így tehát majdnem bizonyosra 

 vehető, hogy a P. reptans-nak két helyen, 

 egy irányban történt mutácziójával állunk 

 szemben. 



b) »A Daphne Cneornin L. és D. ar- 

 huscula Cel. rendszertani histologiája«. 

 A czímben megnevezett két növény 

 histologiai szerkezete, a hasonlóságok 

 mellett, egymástól különösen az elsődle- 

 ges kéreg, a felbőr-sejtek, a szájnyílások 

 és a másodlagos fa bélsugarainak szer- 

 kezetében különbözik. Egyrészt hasonló- 

 ságok, másrészt különbségek vannak e 

 két növény, valamint a D. petraea és D. 

 striata fajok között is. E hasonlóságok 

 és különbségek olyan természetűek, hogy 

 ezek alapján — amint a külső mor- 

 fológiai viszonyok is bizonyítják — mind 

 a négy faj egymással közeli rokonságban 

 állónak tekintendő, de kétségtelen az is, 

 hogy ezek egészen önálló és egymás- 

 mellé, egyenlő ranggal sorozandó fajok, 

 így tehát, ha csak a virágok tövében 

 helyet foglaló hártyaszerű felleveleknek 

 nagyobb jelentőséget nem tulajdonítunk, 

 és ezen a réven a D. petraea -t a D. ar- 

 biíscula-víi\ közelebbi vonatkozásba nem 

 hozzuk, úgy a négy faj egyik vagy má- 

 sik tagja között különös, köze'ebbi vo- 

 natkozás alig mutatható ki. E szerint 

 tehát a D. arhitscula is jó, önálló faj, a 

 melyet nincsen okunk sem az emiitettek 

 valamelyikének változata gyanánt tekinte- 

 nünk, sem pedig arra nincs ok, hogy azt 

 az elősorolt fajok közül, vagyis a Daph- 

 nanihes sectio-ból kiemeljük és más sec- 

 tio-ba, vagy éppen más nembe helyezzük. 



4. Simonkai Lajos » Éghajlati nö- 

 vényváltozatok« czímű dolgozatát K ü m- 

 m e r 1 e J. Béla terjeszti elő. 



Mágocsy-Dietz Sándor megjegyzi, 

 hogy a fölemlített növényváltozatok néme- 

 lyike különleges helyi viszonyok hatásá- 

 nak a következménye, így pl. a Tilia 



