STAUB MÓRICZ EMLÉKEZETE. 43 



Úgy amint az megérdemelné. Nem mulaszthatom cl azonban kiemelni azt, 

 hogy Staubot egész életén és egész munkálkodásában mindig a magyar 

 közművelődésért való lelkesedés is kísérte. 



Irodalmi működését jellemzi, hogy a külföld jeleseinek, úgy mint H e e r, 

 S a p r t a, S c h e n k, N a t h o r s t, Félix, P a x és másoknak munkálkodá- 

 sát állandóan éber figyelemmel kísérte és ezek eredményeiről részint önálló dol- 

 gozatainak keretében, részint ismertető közleményeiben, a F'öldtani, meg a Ter- 

 mészettudományi Közlönyben sűrűn számolt be. Ez egyrészt kapcsolatos lehet 

 az említett referensi működésével, főként azonban a magyar közművelődés 

 ügyének előmozdítását czélozó fáradhatatlan törekvéseinek eredménye. Ennek 

 nyomait megtaláljuk eredeti dolgozataiban is. »A Fruska- Gora aqtiitaniai 

 Jlórája« és »A Zsilvólgy aquilankorú Jlórája« czímű dolgozataiban maga 

 is kiemelte, hogy a növények leírásában részletes és terjedelmes azért, mert 

 ezt a magyar palaeophytologiai irodalom szegénysége következtében szüksé- 

 gesnek látta. 



A magyar közművelődés zászlóvivője njMlvánul meg Staub minden 

 cselekedetében, amit alkalom adtán mindig ki is fejezett. így a Földtani Köz- 

 löny 1897-ik évfolyamában megjelent ».4 nnlleiiiiiiiini év vt'gén« czímű közle- 

 ményében a következő sorait olvassuk : 



»Amit valamely nép ennyi idő alatt kultúrája érdekében megtenni 

 elmulasztott, vagy amit a sors kényszeréből elmulasztania kellett, azt ismét 

 helyrepótolni, megint csak hosszú és szakadatlan munka eredménye lehet. 

 Mi (s ilt főleg a Földtani Társulatot érti) gyorsabban haladtunk, mert a 

 kulturmunkában őrizkedvén a nemzeti dölyftől, nem zárkóztunk el a nyugot 

 békében fejlődő kultúrája elől és azt magunkban áthasonítván, saját vérünk 

 keringésébe vittük át«. A bevezetés befejezéséül pedig ezeket mondja: 

 »A magyarhoni földtani társulat a második millenniumban is ki akarja venni 

 a maga részét abból a nagy munkából, mely az országot hatalmassá és 

 nagygyá, a népet bölcscsé és gazdaggá teszi : a közművelődés munkájából. « 



Ha a Staub összes dolgozataiban az egyént jellemző közös vonásokat 

 keressük, úgy ez az, amit minden sora között kivillanni látunk. Nem adta 

 át magát egészen a tudomány kizárólagos művelésének, úgy amint ezt a 

 békében fejlődő nemzetek tudósai teszik és tehetik, hanem közművelődési 

 viszonyaink hiányait ismerve, érzékeny lelke őt e hiányok pótlására is ser- 

 kentette. Ezért nem érhette be tisztán azzal, amit önálló kutatásai által 

 olyan bőségesen felmutatott, hanem igyekezett egész munkálkodását úgy irányí- 

 tani, hogy a tudományt ne csak továbbépítse, hanem egyúttal pótolja azt is, 

 ami nálunk a külföldhöz viszonyítva, a közművelődés terén hiányzik. 



Ha e ténykedésének rugóit vizsgáljuk, úgy a tudomány- és ember- 

 szereteten kívül S t a u b-nak még egy erénye tárul elénk, és ez a haza- 

 szeretet. »TársadaJmunk a nemzeti kuliura érdekében« czímű millennáris mun- 

 kájának bevezetőjében a következő, jellemző sorait olvassuk : »Fölösleges 

 munka volna, ha e tanulmányom bevezetőjében az olvasót figyelmeztetném 

 azon nehéz, sokszor végenyészettel fenyegető küzdelmekre, melyeket nemze- 

 tünk a honfoglalás óta hazánk drága földjén külső és belső ellenségekkel 



