BRYOLOGIAI KÖZLEMÉNYEK. 47 



éppen érett — antheridium-okat találni. Az antheridium-fedők kevésszámú, több- 

 nyire 6—8 sejtből valók, melyek nemcsak sötétebben színezettek, mint az 

 antheridium-test környező (stomium-) sejtjei, hanem jelentékenyebben vastagabb 

 falúak is. 



A termés egészen megegyezik Limpricht leírásával*, és az össze- 

 hasonlítás alapjául szolgált németországi példákéival, mindössze abban tér el 

 azoktól, hogy loknyílása (stomium) szélesebb és így a nyugoti példákhoz, 

 mint f. pJalystoma csatlakozik. E jellemvonás azonban a legnagyobb való- 

 színűséggel vénhedésbeli eredetű. A szájpárkányzat (peristomium) a tokokon 

 nagyrészt már tönkrement (e faj termése t. i. tavaszkor érik), de azért töre- 

 dékei minden esetben föUelhetők voltak, a faj peristomiumos volta tehát két- 

 ségtelen. 



A Grinmiia plagiopodia általában nagyon ritka faj; Németország közép- 

 részeinek pár helyén, a Pyreneusokban, a Kaukázusban és Észak-Amerikában 

 fordul elő csupán, és így hazánkban való előfordulása eléggé figyelemre 

 méltó. 



A (Jiiimiiia arvenica PiiiLlB. (Rev. bryol. 1882, p. 24) Limpricht** 

 szerint a Grimmia plagiopodia társneve ; Boulay*** és Brotherns'f' szerint 

 ellenben annak eltérő változata, mely Francziaországban és Norvégiában 

 fordul elő. 



Amíg a főalak különösen homokkősziklákon tenyészik, addig a változat 

 — legalább Francziaországban — falakon, azok vakolatán nő, tehát mész- 

 kedvelő (calcophil). Nincsen tehát kizárva az eshetőség, hogy az ó-budai moha 

 éppen a P hili be r t féle változat körébe tartozik, a hasonló talaj — és ennek 

 különösen Griminia-kná\ sokszor jelentősége van — legalább nagy valószínűség- 

 gel, erre enged következtetni. 



A Gasterogrimmia algcnusz hazai fajai nagyjában mind hasonlók egy- 

 máshoz, virágzati viszonyaik pedig éppen azonosak. Legfeltűnőbb közülök 

 a Grimmia anocion Br. Eur., melynek — miként neve is mutatja — nincsen 

 szájpárkányzata. Az ó-budii moha a meglévő és mindenkor található töre- 

 dékes maradványok nyomán kétségtelenül peristomiumos, tehát semmi össze- 

 függésben sincsen a Grimmia anodon Br. EuR.-val, melynek különben másik 

 fölötte jellemző tulajdonsága az, hogy a levél felső fele két sejtrétegből való. Az 

 ó-budai moha levél harántmetszetei e kétrétegűséget egj'^általában nem, vagy csak 

 kivételesen, és akkor is csak a szélek felé mutatják. A szintén peristomiumos 

 Grimmia crinita BRiD.-től mohánk már első pillanatra is eltér aláfelé gyön- 

 gébb levélerével, valamint kucsmás süvegével és a rövid levélszőrök miatt 

 csak zöldesszínű gyepjeivel. Ezekkel szemben a Grimima crinila BRiD.-nek 

 egyenletesen széles levélere, csuklyás süvege és a nagyon hosszú levélszőrök 

 miatt szürkésen selymes gyepjei vannak. 



* Rabenhorst: Kryptfl. ed. 2. IV. 1. 1890, p. 729. 

 ** i. h. 728. old 

 *** Musc. de la Francé. 1884, p. 389. 



t In Engl.-Prantl : Nat. Pfl.-fam. I. 3. 1902, S. 449. 



