48 PÉTERFI MÁRTON 



IV. 



Adatok a hazai Ccphaloziella-k ismeretéhez. 

 (2 eredeti rajzzal.) 



A Cephaloziellaíajokra.* jellemző: a gyökértörzsszerű szár, a vcntralis 

 ágak, a kétkarélyú és nagyon aprósejtű (12 — 20 [.i) levelek, a tetőn álló tok, 

 valamint a 3 — ö-ránczú, fogazott szájú hengeres perlanthium. Hazslinszky 

 munkája** az idetartozó fajok közül a »///. Fejecskés Jiingermanniák<í között 

 kettőt ismertet, a többi ott található faj Cephalozia. Az 56. oldalon a Jmiger- 

 mannia divaricata-i találjuk három változattal, az 57. oldalon pedig a Jiinger- 

 mannia Starkii-i. Az előbbi a y>PáJhátJanok«, az utóbbi a y>Pálliások«. 

 között van. 



A Jungermannia divaricata az újabb nomenklatúra szerint = Cepha- 

 loziella divaricata (Sai.) Warnst. (Kryptü. Brandenb. I. 1903, p. 226). Erre 

 nézve csak annyit jegyzek meg, hogy a 2 -növénykék szárain az invo- 

 lucrum-levelek között, amphigastrium-ok fordulnak elő, melyek lejebb, a szár- 

 levelek régiójában hiányzanak. Hasonlóképpen amphigastrium-osak a cT-növénykék 

 szárai is a perigonium-levelek régiójában. E faj tehát a pálhátlan fejecskés 

 Jungermannia-k között nem foglalhat helyet. Törlendő e faj mellől a Junger- 

 mannia vagy Cephalozia byssacea is, mint társnév, mert ez, miként H e e g 

 bécsi bryologus a Lindenber g-féle herbáriumból származó eredeti R o t h- 

 féle példák vizsgálata nyomán kimutatta, (Die Leberm. Niederösterreich. 1893, 

 p. 34) *** egészen azonos a Jungermannia Starkii FuNCK-kal, és mint régebbi 

 név meg is előzi a F u n c k-féle elnevezést. 



A Jungermannia Starkii FuNCK (in Nee's Naturgesch. d. Leberm. II. 

 p, 225 (1836), tehát := Jungermannia byssacea RoTH (FI. Germ. 1800, p. 307) 

 = Cephaloziella byssacea (Roth) Jaap (in Verh. bot. Ver. Prov. Brandenb. 

 1902, p. 58). 



Hazslinszky (id. m. 57. old.) csak Dalmácziából említi. Én Déva 

 mellett a Rézbánya felé szedtem, kopár cserjés hegyi utakon, agyagos talajon 

 1905 tavaszán. 



A növénykék aprók, szabad szemmel Conferva-szQxű fonalak nemezének 

 tetszenek. Száruk 5—14 mm hosszú, vaskos, elágazó, gyéren gyökérszőrös. 

 Ezek színtelenek vagy kissé rózsásan pirosak, kutikulájuk sírna. Az amphi- 

 gastrium-ok nagyon aprók, háromszögűek vagy lándzsásak, a szárlevelek régió- 

 jában egyszerűek, a buroklevelek t régiójában ellenben sokszor hasadtak. 



* Újabb időben a L i n n é-féle Jungermannia-génuszt többfelé osztották. Ez új 

 génuszok a legtöbb esetben a régi Jungermannia egy-egy természetesen is kikerekült 

 fajcsoportját foglalják magukban. Ilyen természetes génusz a Cephalozia Dum. (Receuil. 

 1835, p. 18, p. p.) is, melynek egyik S p r u c c-fcle (Cephalozia subgcnus Cephalo- 

 ziella Spruce on the Cephalozia. 1882, p. 62) algénuszát Schiffner (Engl.-Prantl : 

 Nat. Pll.-fam. I. 3. 1893, S. 98) mint önálló génuszt tárgyalja. 

 ** Magy. birod. mohn. 1885. 56—57. old. 

 *** Verh. zool.-bot. Ges. in Wien. 1893, S. 96. 

 t Értve ez alatt a perigonium- és involucrum-leveleket egyaránt. 



