98 



L. är den naturliga formen, som är högvextare, risgrenig, 

 med grå bark, bredare blad, större hängen; men planterad 

 på jordvallar, ned till jordytan afhuggen hvart annat eller 

 tredje år, blir den naturligtvis lågvextare, men skjuter långa 

 raka vidjer från jorden, som af den raskare vexlen få hög- 

 röd färg; och i sammanhang med del långsträckta i grenarne 

 blifva äfven bladen längre och smalare , och hängena min- 

 dre på de svaga vidjerne. Så upkommer af den i vilda till- 

 ståndet busklika S. viridls odlad som träd öfverallt på Skån- 

 ska slätlen varieleten corallina, d. v. s. i stället för glesgre- 

 nig med brun bark o. s. v. får den en tät krona af långa 

 vidjelika högröda grenar o. s. v., men att den är en följd af 

 den ofta uprepade "kappningen" (Skånsk provincial-benäm- 

 ning) kan väl icke undfalla någon sedan orsaken en yång är 

 upyifven. Samma förhållande eger rum, då S. fragilis ofta 

 kappas; alla våra S. viminales hafva till stor del deraf sitt 

 egna utseende ; *S'. lanceolata antar ostympad snart aS". Ca- 

 prcBCE utseende; genom ofta förnyad rothuggning får man 

 S. clnerea , aurita ^ nigricans viminaliska; ja S. repens blir 

 det i minialur på ängar der den årligen afslås. — Sä äro vå- 

 ra talrika fruktsorter mindre beroende af jordmån än af en 

 primitivt olika behandling, hvarpå redan de s. k. Trollrin- 

 garne förete exempel. Som sådane blifva sedermera kon- 

 stante , tvekar man ofta huru många species man af Priinij 

 Pyri etc. skall antaga; svaret synes dock M^iix så många som 

 bestämda vilda typer fiiinas, utan afseendc på om kullurfor- 

 mer äro konstante eller icke. Ty det märkvärdigaste härvid 

 är, att efter en längre fortsatt konstlad behandling antar den 

 böjliga naturen sjelf denna typ, som sedan blir ett outplånligt 

 anlag hos individen och äfven bibehåller sig genom fort- 

 plantning. Flera genom kultur frambragte former återgå ej 

 ånyo förvildade till den vilda urformen, utan urarta till en 

 ny förvildad form. Huru genom konst frambragte lyten eller 

 inlärde vanor, äfven bland djuren, kunna blifva ärftliga, vitt- 

 na hundar födda svanslösa, då föräldrarnes varit afhuggen, 



