77 



man kunna indela i henne klasser: de, som studera föremå- 

 len i den lefvande iria naliiren, och de, som furni.mligast be- 

 falla sig med Uindersukning ocli beskrifning af de döda i sam- 

 lingarne furvarade nalurkropiiarna. Båda aro nödvändiga ar- 

 betare på del vidstrackia fallet och bidraga livar i sin män 

 till ernåendet af det gemensamma målet; men deras arbete 

 är i alla hänseenden aT den mest olikartade beskalienhet. tJn- 

 der det de sednare kunna i ro och maklighet tillbringa hela 

 sitt lif på samma ställe och inom samma vaggar och ändock 

 med tillhjelp af de massor, hviika de genom kop , byte eller 

 lan samlat kring sig, utgifva det ena aibelet efter det andra 

 och deri, {)a snart sagdt mekaniskt sått, beskrilva och up- 

 nåmna en m:ingd nya arter, hvi:Hiuenom de snart nog och 

 utan särdeles besvär eller hufvudbry ((»rskatfa sig ett mycket 

 celebreradt namn, så måste de, hviika föredraga att -studera 

 den lefvande naturen , allijcmnt med oafbrulen u| mårksamhet 

 och ospard möda följa dess utveckling, och det icke blott 

 under ett utan under många ar, och icf:e på ett utan pa fle- 

 ra stiillen , for att fa fullständig kunskap om del inflylande, 

 som olika yllre omsl; ndighcler utöfva på naturföremålens för- 

 ändring. Öaktadt all den tid ocli omsorg, som erfordras för 

 dessa undersökningar, sputs dock rcsullalerna vara af ftga 

 betydenhet, ehuru de för vetenskapen äro af den slörsla vigt 

 och derjernle utgöra den enda säkra basis, hvarpå den veten- 

 skapliga bygnaden kan upforas. — En ej mindre olikhet rö- 

 jer sig i det sått, hva;pa dessa bada slag af naiui forskare up- 

 falia föremålen; kammaibotanistcrna äro nemligen benägna 

 för att mångfaldiga arterna, under det do, hviika i den lef- 

 vande naluren undersöka dem, visa mera benägenhet alt sam- 

 mandraga ; och ii[\en i de fall, da rnotsaila äsigler å Ur gol- 

 dera hållet gjort sig gällande, kan man nästan vara saker att 

 de grisnder , enligt livilka de liamgå, icke öfverensstämma. 

 Orsaken till denna allmänna olikhet är lätt att finna; i her- 

 barier finnas vanligivis af hvarje vexl allenast ia exemplar, 

 livilka dessutom g.uiska olla icke äro annat än fiagnicnier af 

 det hela, om fivars veikliga beskalftnhtt och lullsuindiga ut- 

 rci nde någon kunskap således icke erh lies, likaså Ijiei som 

 om den series af mellanformer och oivergangar, som furbin- 

 der älven s;.dana, som for sig bcttaklaue synas vara gan- 

 ska utmarkla och val skiljda; en I. Ijd hårafblir, att alla 

 specimina, hviika förete något afvikande karaklera , upstallas 

 som sjellsl ndiga arter, ulan all nu.n känner eller tager i be- 

 tiaklande halten ai de ka.akterer, hvika man begagnat. Den- 

 na olågenhet har i sednare tider ickvi obetydligt oKals sedan 

 ett nyit slag sa kallade natm forskare upsiatt, neioligen de, 

 som pa egen eller andras kostnad företaga resor i aen enda 



