lor finnas, ly dessa franidrifva i sitt granskap icke blott en 

 sydligare vegelaiion, uian äfven en tidigare vår. 



Ehuru vi hafva flera anteckningar öfver YC.xters blom- 

 ningstid i Sverige, for ex. i J.innés Philos. Bo!. §.338, i dess 

 Calendarium Florae Upsaliensis, af Bjerkander (i Vet. Acad. 

 Handl.), Nezen m. fl., lemna dessa dock inga tillfredsställande 

 resiiKaier för \årt syfie, dels för bristande korresponderande 

 observationer till jemförelse, dels emedan ofvan anförde mo- 

 nienter i flera fall icke blifvit antydde. Den tid är val ännu 

 långt afitigsen , då nian kan, hoppas erhålla ett för flera orter 

 tillförlitligt medium af flera års fortsatte observationer. För 

 enskiita års observerande åro alla icke I ka passande; sistledne 

 hade med sin jemt stigande varma varit ett af de yppersta. 

 Islossning (se förra stycket), vindarnes riklniiig, nederbör- 

 dens olika fördelning m. m. måste eljest alltid verka störan- 

 de, då man blott har ett års iakttagelser att beräkna. Också 

 far man icke 1; gga lika vigt på alla vester; minst på såda- 

 na, som stått öfver frän ett föregående år, fast uc vid blid 

 väderlek utveckla nya blommor såsom BpIUs pereimis . Stel- 

 Javia vn'dia^ handum purpureum , Viola tricoJor m. fl. De 

 antyda mer en blid vinter an tidig vår. Åfven Conjlus A- 

 vellanct , ocli n igon gång Draba vcrna ^ utveckla stundom si- 

 na blommor, åtminslone i S. Sverge, i Februari efter några 

 solskens-dagar under blid väderlek, men derefter infaller ej 

 fållan sträng och långvarig vinter. Alldeles oefterråttelig 

 är IhUeborus nhjcv ; den blomm.ar när som helst då under 

 vinlren någon längre tids blid väderlek infaller. Derföre be- 

 räkna vi våren icke efter första blomman, utan efter första 

 löfsprickningen och anse askens lofsprickningsom gränslinien 

 mellan var och som.mar. Öher de Cörsla vårblonimornes ut- 

 slående vid Femsjö i vestligaste Småland har jag antek- 

 ningar under 11 år, hvilka lemna det medium, som här 

 skall nedanför meddelas för dem, som icke höra till de 

 ofvanför som osäkre angifne. Dervid är dock i förväg alt 

 märka, att dessa autekningar gjordes mest på 1820-talet (el- 



