13 



divider än arter. Prof. Fries , iiksom alla gedigna Botani- 

 ster, går en alldeles motsatt väg; han följer vexternas hela 

 utvecklings och vegetationshistoria; han tager i betraktande 

 de yttre momenter, till följe af hvilka modifikationer i vex- 

 ternas yttre former och derifrån hemtade karakterer åstad- 

 kommas, och först sedan han härom erhållit fullständig kun- 

 skap upställer han arter; denna method är visserligen något 

 långsam och kan ej begagnas af kammar-botanister; men 

 den är dock den enda säkra, och endast genom den blir 

 man i stånd, att inom större polymorfa slägten till sina be- 

 höriga ställen hänföra de analoga, ehuru ej derföre affina, 

 former, hvarunder särskilda arter framstå. En följd af detta 

 framgångssätt är, dels den att Prof. Fries under hufvudarten 

 ofta såsom underarter uptager sådana former, som vanligen 

 betraktas såsom sjelfständiga arter, dels ock att han är högst 

 försigtig i uptagandet af sådana species, hvilka han ej sjelf 

 varit i tillfälle att i lefvande naturen undersöka, helst om 

 dessa derjemte tillhöra slägten , som till sin natur äro vari- 

 abla och böjliga för yttre momenters inverkan. Häri bör sä- 

 kerligen äfven grunden sökas, hvarföre man i närvarande 

 arbete saknar behandlingen af flera intressanta skandinavi- 

 ska genera t. ex. Calamayrostis, Erigeroiij de alpinska for- 

 merna af Poa, m. fl. 



Som det nu ifrågavarande arbetet är af den vigt, att in- 

 gen, som vill studera Skandinaviens vexter, kan undvara 

 det, anser Ref öfverflödigt att på annat sätt redovisa for 

 dess innehåll, än att, liksom skedl vid förra hälften*), alle- 

 nast upräkna dei sednare hälften (pag. 33— 64) afhandlade 

 vexter och sålunda visa dess rikhaltighet; härvid vill Ref. 

 icke heller fästa sig vid de, visserligen mindre väsendtliga, 

 omständigheter, i fråga om hvilka han icke till alla delar 

 öfverensstämmer med Författarens åsigter. 



*) Utg. vill begagna detta tilHälle att anmärka det hittills öfversedda 

 felet att i JN:o 4 sid. /la är Gl. maritima uteglomd ; bör införas 

 näst elter Gl. arundinacea och näst före a. palustris. 



