So 



2. Bidrag till hestunnnande af de olika begrepp, 

 som innefattas under varietets-benämningen ; af 



E. Fries. __ ' cForts. fr. ii:r 4X' 



Vi indelade aiifuiändiingarne efter det organ som furän- 

 dras; afarlerna, der mindre något viss! organ i'n hela vexten 

 furändras, böra indelas efler deras grundorsaker, neml. uti 1} 

 temporela, som liafva sin grund deriili alt frön kommit att 

 gro vid en atypisk tid o. s. v. (hvaraf Hyoscyamvs aijre- 

 stfs, Viola bicolor , Cardamine Inrsuta ckmdesiina m. fl. 

 npkommit och i allmänhet de flesta 'annuela och bienna vex- 

 iers afarter) ; 2) .slationcla eller efter vexeslällels mångfaldiga 

 olikheter, hvilka äter mera visa sig hos perenna vexter (den 

 väsentliga skillnaden, som visar sig mellan annuela och per- 

 enna vexters varicteter, är här ej tillfälle afliandla, blottan- 

 tyda atl grunden derlill är, att de furra aldrig reproducera 

 sig genom knoppar, hvarföre olika stationers mångåriga in- 

 verkan icke eger rum, ty fröet forlplanlar normalt alltid 

 stamformen). Vanligen nöjer man sig med att lösligen an- 

 föra bördigare och magrare vexestäde, som förklaring för 

 varieteter; jag känner likväl iiKjeii verkliff rarietet (endast 

 individuela ofikheier), som deriif uphcmmit , men många af 

 jord-grundens keniiska (såsom kalk-vaiietclcr, sandvarieteler) 

 och fysiska beskalfeniiet, i hvilkct fall upvexandet under 

 ett så olika medium, såsom vatten är frän luft, är det vigti- 

 gaste (hvaraf P öl ij (jonorum flesta afarter); och liksom rin- 

 nande vatten frambringar en" annan afart än stillastående (f. 

 e. Potarnofjeto7iei\ iSaf/ittaria), så upkomma på lokaler, blott- 

 ställde för beständig luftström, afarter skilda frän dem som 

 vexa i lugn; desso sistnämde, såsom Vcrouica maritima, stå 

 pa öfvergangen till 3) klimatcris/ir afarter, Inilka aro de 

 mest utmärkte och ofta svara atl skilja från underarter, eme- 

 dan då stationela afarter tillika med stationen inom ett ringa 

 omfång kunna förändras, lilliiöra de klimateriske bestämda 

 regioner, inom hvilka de äro constanle, men fuljer man dem 

 under den ena regionens öfvergang till en annan, så finner 

 man ock tydliga mellanformer. En annan viglig omständig- 

 het är, att underarterne mest hafva samma geografiska ut- 

 bredning, som hufvudarlen; då motsatta förhållandet eger 

 rum i afseende på klimateriska afarter. Hit räkna vi alla 

 afarter, som hafva en bestämd endast nordlig eller sydlig ut- 

 bredning, flera till Vesterhafvets region horande; äiVen som 

 alla fjäll-afarter af laglandets vexter. För hvardera af dessa 

 särskildt kan en allman karakteristik framställas, men den 

 hör icke till närvarande ämne, blott att anmärka, atl man 

 här måste akta sig att icke utsträcka denna analogi till con- 



