BOTANISKA NOTISE 



UTGIFNE AF 



AI:. SD. I,IKDBI,Ori. 



-W 6. JLimd den 1 Juni 1840. 



I. Orig^inal-Afliandllng'ar. >: 



/. ^Undarsökmng rörande miyra af Linnés omtvi- 

 stade Svenska vextartev ; af C. J. II ai^tman.^^.^ 



1. Äfjrostis rubra och A. canina L. Fl. Sk. ed. 2. 



Wf följande anledningar anser jag den arl , som numera 

 allmänt kallas Aqrostis canina , vara Linnés A. rubra, och 

 Linnés A. canina vara A. rtdr/aris [3 aristula Handb. i 

 Skand. Fl. ed. 3. 



Afjrostis rubra beskrifves af Linné furst i Fl. Lapp. nn- 

 der n:o 46: ''''panicula inferr.e vvrticiUatim taxa, svperne 

 confraefa. — ■ Dnin floret .sfciinduni vrrticillos expticatur , 

 horizonialiter paténs; contracta snperius.^ — I Fl. Suec. 

 ed. 1 är diagnosen: ''''ponicutfB parte flor ente patentissima , 

 petalo exteriore tilabro terminato arisfa tortiti recarva;''^ 

 hvilken diagnos bibelialles nästan oförändrad i Linnés sed- 

 nare arbeten. I Spec. Plant. ed. 2 innehåller den korta be- 

 skrifningen: '^panicnlre. verticitli florente.s horixontales , non- 

 dnm florentes contracti (juasi in spicam , deflorata tota ru~ 

 bescen.f.'" — I Linnés eget exemplar af Spec. Plantar. har 

 Prof. Adam Afzelius funnit vid A. rubra följande af Linné 

 handskrifne till;'gg; ^ ruhjatissinvim fj ramen ^ florens panicida 

 patentissima , defloratnm anrpisfissinnim , autumno totum ru 

 örum.''^ Något af Linné namngifvet e.\em| lar af Af/r. rubra 

 hafva Dryander och Afzelius icke funnit i dess Herbarium. 

 De omständigheter, vid hvilka Linné s;!ledes hufvudsakligen 

 fäslat sig, äro blomvippans beskalfenhel och färg. De inträ/fa 

 äfven vi>'a bättre på vår nuvarande canina än på vulyaris 

 (A. rubra /AV/. Fl. Su. ed. 2), hvilken sednare har vippan, 

 afven deflorata, aldeles öppen Cpan. late pyramidata, ra- 

 mulis diveryentibus''' Hy. 1. c.) och färgen mera gråbrun än röd. 



Linnés beskrifning af A. rubra passar äfven ganska väl 

 på Af/rostis borealis Un. (A. rubra Wy. Fl. Lapp och Fries 

 Mani. 2), ett gräs, som ännu är ganska svart att säkert 

 skilja Iran vår A. canina och säkerligen af Linné aldrig der- 

 ifrån , d. v. s. från hans rubra , kunnat urskiljas. Då härtill 

 kommer, att Prof. Wahlenberg ej fann vår canina i Lapp- 



