na, quaterna, quina och till och med sparsa hos f. e. Vero 

 nica lomjifoUa, Lyshnachia], Lijthrum, Paris; flores tetra- 

 meri pentameri o. s. v. lios Saf/in(e , Tormentillfe etc. äro 

 endast tillfälliga former, som träffas pä samma rot med den 

 normala. Men vi måste gå vidare ; ämnet är så rikt, att myc- 

 ken upmärksamhet fordras det icke en tillämnad kort upsats 

 vexer till en vidlyftig afhandling. 



B. Afartcr CAberrationes) kalla vi sådane afvikelser 

 från en arts normal-form, som visa sig (vanligen genom 

 nödvändigt sammanhang) %Lti alla eller de flesta vextens de- 

 lar :, hvarUjenom den far ett från stamformen olika utseende. 

 Liksom de, som efter karakteren bestämma arter löpa mest 

 fara, alt taga artförändringar för arter, så misstogo de äldre, 

 som efter utseendet bestämde arter , vanligen afarlerför arler. 

 Ehuru afarter i det hela synas anmärkningsvärdare än artför- 

 ändringar, så äro de sednare vanligen constantare, ty alla 

 afaiter flyta genom mer eller mindre tydliga mellanformer 

 sammans med hufvudarlen. Då artförändringar skiljas genom 

 någon bestämd karakter, så är det oftare blott elt plus el- 

 ler minus, som skiljer afarter f. e. Polf/fjonum ampliibium 

 ooh dess afurt terrestre. Artförändrinfjar förekomma van- 

 ligen under samma yltre förhållanden med stamarten; afar- 

 ter åter under helt olika, hvarföre i den mån dessa närma 

 sifr till stamartens finner man talrika mellanformer. Också 

 äro derföre de yttre orsakerne (ill afarlerne långt lättare att 

 finna än till artförändringarne, ehuru i sig obetydligare; ty 

 hvaraf P. amphibium terrestre , Salix repens argentea o. s. 

 v. upkomma, är lätt alt inse; men hvarfur S. repens under 

 alldeles samma förhallanden har artförändringar med f/ernwia 

 nu sericeaj nu (jlaberrima, eller Orchis sambucina blandad 

 är antingen bestämdt röd- eller gul-blommig, är icke så lätt 

 alt säga. Redan af det anförda torde inses, att, det är en 

 väsentlig skillnad emellan artförändringar och , afarter eller, 

 som jag >ille kalla dem, urartningar, om denna benämning ej så 

 stötte svenska öron. Men mänga andra långt vigtigare skäl 



