159 



cies framstäld och är numera allmänt såsom sådan antagen; 

 de andra båda , som deremot i allmänhet hafva sammanfat- 

 tats under V. otficinalLs , skilja sig derigenom, att den ena 

 saknar rotskott, har mänga stjelkar från samma rot sam! 

 blommar sednare; den andra åter eger rotskott, har blott en 

 stjelk från roten och blommar omkring 1 månad tidigare; 

 Till den förra hörer V. officinalis var. a Synops. F. exal- 

 tata Mikan. V. altissima Horn. Hört. Hafn. (V. altissima 

 Mikan. finnes icke, utan har detta syn. genom misstag influ- 

 tit i Syn.) ; till den sednare höra Val. offlc. varr. j3 y Syn. , 

 af hvilka särdeles den sistnämnda eger de utmärktaste medi- 

 cinska egenskaperna, hvadan Förf. anser namnet Val. offici- 

 nalis rätteligen böra hitföras. — Dessa trenne arter karakte- 

 riseras sålunda : 



1. V. exallata Mikan. radice multicauli stolonibus de- 

 stituta, foliolis 7—11 jugis. — (Flor. Juni— Aug. — V. al- 

 tissima Horn. V. officinalis L. Koch Sijn.). 



2. V. ofjicinalis: radice unicauli stolonifera , foliolis 7— 

 11 jugis. - (Flor. Maj— Juni). 



3. V. sambucifolia Mik. radice unicauli stolonifera, fo- 

 liolis 4- 5 jugis. — (Koch Syn. excl. syn. V. exalt. Mik) 



Den här sålunda såsom V. officinalis antagna art sönder- 

 faller 1 två varieleter: neml. u. major (V. offic. ^S media 

 KqcJi Syn.) med rotbladens småblad bredare, tandadt- så- 

 gade — och ii minor (V. off. / angustifolia Koch Syti.) med 

 smalare nästan aldeles helbräddade småblad — denna sist- 

 nämnda är den äkta och verksammaste otficinalvexten*). 



*•) Det törtjenar undersökas otn alla tre dessa arter eller former före- 

 komma i Svergc. För min del har jag ännu icke iakttagit någon 

 Val. ofjicinalis med rad. stolonifera. Vid Ronneby i Blekinge har 

 jag mänglaldiga gånger och sednast i nu förll. Aug. undersökt den 

 der, särdeles pä öarne, allmänna vexleii. 1 laidten af nämnde 

 månad blommade den som bäst och visaJe tvenne former, af hvil- 

 ka den ena var i — i ^ aln hög med liera stjelkar frän hvarje rot, 

 8 — 12 par äggrundt-lanselllika (sljelkMadens nästan jemnbreda) en- 

 dast pä ^tlra sidan med få små tänder försedda småblad, stor ut- 

 bredd blonivippaj den andra formen var deremot i aln hög med 

 blott en stjelk frän roten, 4—5 par äggrunda (stjelkbladens smala- 

 re) groft djupt tandade småblad, liten hopdragen blomvippa; hos 

 ingendera formen visade sig några stolones. Utg. anm. 



