116 



kiirsioner; de (riida värdigt i sina föregångares fotspår. Hos 

 desse voro dock \anligen de lingiiistiske iippgiflerne rikliiie, 

 men icke så bland de Botaniske Elyniologerne. Man tycker 

 sig snart märka alt de elymologiserat lur lillfallet med lexi- 

 kon i hand, sökande vind för våg nägot likljiidande ord och 

 hafva derför icke så siillan kommit all förse sig på ett snar- 

 likt. Slnndom linnes elt uppgifvet ord alls icke. åtminstone ej 

 i den betydelse som det blilvil laget ; stundom läges elt snarlikt 

 ord utan minsta sammanhang med namnet; stundom kan val deri- 

 valionen försvaras men icke i den antagne meningen, eller ock är 

 öfversållningen af Grekiska orden alldeles falsk. Vi veta väl att 

 det skall anses kitsligt och pedantiskt, alt så vilja skolmiislra 

 hvart ord; \i anfura derföre blott elt par i en not som bevis; 

 flera andra nppgifvas dessutom i texten *). Pa orthografi, 

 accenlualion, lagarne för vocal-och consonant-förändringarne 

 o. s. v. fasles foga vigt. Cmne i Camelina tages nian be- 

 länkande för all vara det grekiska yufiui; Pöpufus blir utan 

 minsta tvifvel alldeles samma ord med pöpulus (hvarom me- 

 ra framdeles). Men vid dylika enskilla misslag, som lätt kun- 

 de afhjeljias, fasta vi ingen synnerlig ^igt; men desto tner 

 på det oriktiga, godtychliga i hela principen (hvilket det valda 

 mottot antyder, vi vilja i detta fall icke lemna ringaste rum 



■•) Corydalia härledes af ett Grekiskt liklydaiule ord, som skulle be- 

 tyda rokniiiiT och vara lilvlydigl med del iiarsliigtade Fiimana, men 

 iiägot Grekiskt ord med denna Leiydelse finnes icKe; val ett lik- 

 ljudande men det betyder Tolslärka, hvarpä väl ingen kan länka; 

 båda härledas räUeiiaen al' y.oijvs, galoa; Fumaria' Grekiska namn 

 är Capiioides. — fAo?, kan , i UeUochloa härledes al t)^r], solsken 

 och 1 Hclusondhdii al åXog, hvil (C) — Cniiic/u/a' Irahaiide be- 

 nämning at y.((f.i (epirice |;ro yarti') och A/Vor eller bland linet, sö- 

 tes nu al alla lilct obeslämdare j(ijoidi'jt:};((f.icci (!) Den karak- 

 terislika be^ydeisen af Sclicdotiorus elter boisiens inläslning fiära 

 spetsen {6 u()og,-ov) söker man äler ndra benjen (to uf}Qq,-tog). 

 Ti/jjhie , TvffT] Diosc, ehmologi mä gerna sökas i lianen; men ic- 

 ke hela dessa på Grekii.ka iCcfog, ulan ihfos\ det lörra ar ell vida 

 skildt ord, som bel^dei rök, Iranslale ulan yayn, liogfärd, och al- 

 la dessa eiiilheier är fulil sä hällande pä Typha lör Irömjolels och 

 Iröijunels rok at denna mer än al någon annan vext och dess stol- 

 la, resliga vext, ulan alt vara af nägoii nylla; den innebär i sig 

 alla beiydelserne a{ ivqog. Ilärpä syflar val ock I) i o s co ri de s , 

 dä han anser namnet afse en lädei lioii jvel (ivifutv al' Irönfjolels 

 och Iröljunets rok) ocli en jättes hotande ijeslalt. Pä dessa egen- 

 skaper hänlyda älven /oHuiamnen i Lera de nyare Europeiska språ- 

 ken, som man i mänga tall med nylla lemlor; men aldrig lär alse- 

 ende läslas på de at vetenskaps-nian bildade. — Det är ock verk- 

 ligen grymt, alt förklara den lilla alldeles oskyldiga Adoxa lör 

 ärelös; Linné, som gal namnet, uppger sjelf alt han dermed afsäg 

 dess regellöshet i slåndarnes anlal och dess anspråkslösa behag. 



