110 



Sid. rad. 



dragna storbladiga häiigskaft och slora , n. omv. 

 äggrunda blad, ej olika en småbladig Caprea. 



238 S. arbuscnla. Vid vextstall. tillag: — N. Dovre etc. 



239 ' S. polaris tillägg \id noirska vexisf. Dovre.' 



Yid S. herbacea anniärkes, all den, ehuru mycket 

 sällan, förekommer med håriga fröhus, 



242 26 knapplikt märke, läs: 2-kkifvet märke. 



248 34 Brijntn paUescens , li;s : Bryiim intermediuin. 



257 -E. pralcnse Elir. skall enl. Meyer i Chloris Hannov. 

 \ara E. tinbrosnin Willd. , h vårföre denne af Prof. 

 Fries framställda art behöfver ny bestämning. Se 

 Fr. Mänt. 2. 



259 Chara populosa Wallr. bör fä namnet Ch. muricata 

 Wnlbn. såsom icke tillhörande Wallrolhs art, h vil- 

 ken Lect. Wallm. förmodar vara Ch. Pouzohii , äf- 

 ven Skandinavisk, likasom Ch. coronata Ziz. Se 

 Bot. Not. 1S40 p. 49. 



264 Schistoslega osmund. tillägg vextstället: Da'. Norrbär- 



kc, under en slen vid vägen till Gnekällan på By 

 egor : P. 0. Liedslröm. 



265 66 Tillägg vid vexlställena för Splachnum luteum och 



rubruin : Gefle sparsamt. 



238 33 Läs: fröhusen alltid med tänder. 



36 — E. affinls Schwaegr. [E. commutala Brijol Germ.J 



— Efter Encal. alpina införes: 



*£. apophysata N. v. Es. fröh. slätt, med kort bihang 

 vid basen; mössan helbräddad; bladen aflangt lan- 

 cettlika, trubbade med udd, torra båglikt krökta; 

 sljeiken utdragen grenig. 2^ 6, 7. Fig. Bryol. Germ. 

 2, t. 15. 



Fjällklipp. r. (N. Salten, Solvaagtind: J. Ångström). 

 Fröh. smalt mot mynningen, med länga tänder och 

 ett tomt, brungult bihang tid basen, 5—6 gånger 

 kortare än fröh. — E. affinis H. d. yng. enl. Hiib. 



278 25 Läs : D. Homanni Boeck. 



279 50 — D. scoparium Hediv. 

 — 57 — D. fuscescens 



. 287 Yid P. undulat. mägg i diagn. lockets spröt n. af frö- 



husets längd. — Efter denna art införes : 



