71) 



sicifolia och lactea ; et sic in ceteris. Orsaken till delta förfa- 

 rande synes vara den, att han anser de såsom~ arter fram- 

 stälda vexler vara af allt för underordnadt värde för att för 

 dem bilda nya namn, och af hela framställningen är påtag- 

 ligt, alt hans hiifviidsyfte är att under vissa grundtyper för- 

 ena de särskilda formerna. — Att Förf. härvid kanske icke 

 så sällan gått alltför långt, kan icke bestridas; men å andra 

 sidan bör man icke förneka honom den förljensten att hafva 

 vändt upmärksamheten på ålskilliga förhållander, som man 

 hitintills antingen alldeles förbisett eller ock, mindre än de 

 förljent , afsett.. — Han hyser i allmänhet, samma åsigter med 

 dem Lwstodius i den afhandling, som vi i sednaste num- 

 rorna anmält, sökt göra gällande i fråga om de nordiska vex- 

 terna, och de skilja sig nästan endast i formen; i det att 

 den förre under egna namn och numror nptager de särskilda 

 vextformerna, under det Lwsfadius upställer dem blott som 

 under- och af-arter. Hegetschweiler har äfven mera ge- 

 nomfört sin åsigt och sluiligeti i många fall underslödt den 

 med vida bällre grunder än den svenske författaren. Dock 

 har man ofta svårt att taga sig lil! rätta med alla de af ho- 

 nom framslälda former, bland hvilka långt ifrån alla sinsi- 

 mellan äro af lika varde, utan tverlom ganska obetydliga af- 

 vikelser och modifikationer icke så sällan äro stälda i jemn- 

 bredd med mycket utmärkta och sådana, att de allmänt blif- 

 vit antagne såsom sjelfständiga arter. 



Hegetschweiler hann icke sjelf utarbeta hela verket, 

 ty före dess fulländning föll han ett offer för de inre orolig- 

 heter, som sönderslelo Ziirich, äfvensom andra af de Swei- 

 ziska kantonerna. Hans efterlemnade manuskript räckte ej 

 längre än till Monoecia, och Prof. Osw. Heer har utarbetat 

 de återstående klassern;i, hvarvid han, enligt sitt eget yttran- 

 de i det af honom furfattade företalet, så vidt möjligt varit 

 sökt följa Hegetschweilers åsigter och i hans anda bear- 

 beta dessa klasser. Man märker likväl utan svårighet att en 

 annan författare här upträdt, och det, såsom Ref. synes, till 

 arbetets fördel, i det alt inga andra än hnfvudsakligare for- 

 mer äro uptagna, åtminstone endast ett inskränkt antal nya 

 under egna namn och numror upförda. — Heer har äfven i 

 ett särsivildt häfte såsom supplement bifogat "Anahjtische Ta- 

 bellen zu Bestimmung der phanerogamischen P/lanzengattungen 

 der Schweiz." 



De bifogade planscherna innehålla dels en analys af ge- 

 nera bland gräsen och umbellaterna, dels figurer öfver Pri- 

 mula Åuricula leucantha , Pr. graieolens Heg. samt Ophrys Trol- 

 la Heg. 



